Справа № 931/30/23 	Головуючий у 1 інстанції: Безп`ятко О. І. 	
Провадження № 22-ц/802/581/23  	  Доповідач: Матвійчук  Л. В.	

ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
       
14 червня 2023 року                                                  місто Луцьк
               
Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого - судді Матвійчук Л. В.,
суддів - Федонюк С. Ю., Осіпука В. В., 
розглянувши у порядку спрощеного позовного (письмового) провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на дитину за апеляційною скаргою відповідача ОСОБА_2 на рішення Локачинського районного суду Волинської області від 11 квітня 2023 року та додаткове рішення Локачинського районного суду Волинської області від 27 квітня 2023 року, 

                                          В С Т А Н О В И В:

У січні 2023 року ОСОБА_1 звернулася до суду із зазначеним позовом, обґрунтовуючи вимоги тим, що з 03 липня 2015 року перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем ОСОБА_2 , який рішенням Локачинського районного суду Волинської області від 07 серпня 2018 року між ними було розірвано. Від шлюбу є неповнолітня дитина - син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає разом з нею і перебуває на її утриманні. 09 жовтня 2018 року Локачинським районним судом Волинської області з відповідача ОСОБА_2 на її користь стягуються аліменти на утримання сина у твердій грошовій сумі у розмірі 1 000 грн щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 20 серпня 2018 року і до досягнення сином повноліття.
Позивач зазначала, що дитина має проблеми зі здоров`ям. Згідно з медичним висновком Комунального підприємства (далі - КП) «Луцька міська дитяча поліклініка» Управління охорони здоров`я Луцької міської ради № 187 про дитину-інваліда віком до 18 років від 18 вересня 2019 року у ОСОБА_3 вбачаються наступні захворювання: вроджений вивих правого стегна після закритого вправлення, залишкова дисплазія кульшових суглобів, тотальний асептичний некроз головки правого стегна, вкорочення правої нижньої кінцівки 2 см, компенсаторний сколіоз. Дитина потребує щомісячного відвідування басейну, логопеда, спостереження лікарів та лікування. Аліментів, що сплачує відповідач не вистачає на щоденні потреби дитини. 
Позивач також вказувала, що нею понесені додаткові витрати на дитину у розмірі 28 170 грн. Оскільки відповідач добровільно не надає матеріальну допомогу на утримання сина у більшому розмірі, ніж встановлена судом сума аліментів, ураховуючи рівний обов`язок батьків брати участь у додаткових витратах на дитину, вважає, що з останнього на її користь підлягає стягненню половина понесених нею додаткових витрат на дитину.
Ураховуючи наведене, позивач ОСОБА_1 просила суд стягнути з відповідача ОСОБА_2 на свою користь на утримання неповнолітньої дитини - сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , понесені додаткові витрати у розмірі 14 085 грн та понесені по справі судові витрати.
Рішенням Локачинського районного суду Волинської області від 11 квітня 2023 року позов ОСОБА_1 задоволено.
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 понесені додаткові витрати на утримання неповнолітньої дитини - сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 14 085 грн.
Вирішено питання про розподіл судових витрат.
Додатковим рішенням Локачинського районного суду Волинської області від 27 квітня 2023 року з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 стягнуто витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 4 000 грн.
В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_2 , покликаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить оскаржувані рішення суду та додаткове рішення скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити.
Відзиву на апеляційну скаргу позивач не подавала.
Згідно з частинами 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Відповідно до вимог ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 368, ч. 1 ст. 369 ЦПК України ця справа розглядається судом апеляційної інстанції в порядку спрощеного позовного (письмового) провадження та без повідомлення учасників справи.
За змістом частин 4 та 5 ст. 268 ЦПК України у разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляд справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Датою прийняття постанови у цій справі є 14 червня 2023 року - дата складення повного судового рішення.
Дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржуване рішення суду першої інстанції - без змін.
Судом першої інстанції встановлено, що сторони по справі з 03 липня 2015 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано рішенням Локачинського районного суду Волинської області від 07 серпня 2018 року (а.с.5-7).
Від шлюбу у них є неповнолітня дитина - син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 від 12 листопада 2015 року, яка проживає разом із позивачем і перебуває на її утриманні (а.с.8, 42).
Рішенням Локачинського районного суду Волинської області від 09 жовтня 2018 року з відповідача ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 стягуються аліменти на утримання неповнолітньої дитини - сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі у розмірі 1 000 грн щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 20 серпня 2018 року і до досягнення сином повноліття (а.с.39-41).
З медичного висновку КП «Луцька міська дитяча поліклініка» Управління охорони здоров`я Луцької міської ради № 187 про дитину-інваліда віком до 18 років від 18 вересня 2019 року вбачається, що у ОСОБА_3 наявне захворювання, а саме вроджений вивих правого стегна після закритого вправлення, залишкова дисплазія кульшових суглобів, тотальний асептичний некроз головки правого стегна, вкорочення правої нижньої кінцівки 2 см, компенсаторний сколіоз. Висновок дійсний до 18 серпня 2024 року (а.с.9).
Судом також встановлено, що позивачем ОСОБА_1 на дитину були понесені додаткові витрати, а саме: на відвідування лікаря логопеда - 14 660 грн; на відвідування басейну - 1 260 грн; на відвідування стоматології «Здоров`я», у зв`язку із лікуванням зубів дитини - 4 100 грн; відвідування художньої школи «Чарівний пензлик» - 4 350 грн; відвідування приватного закладу «Сімейна академія «Плай» - 3 800 грн, що підтверджується платіжними документами, товарними чеками, виписками стоматології «Здоров`я» (а.с.11-20).
Таким чином, додаткові витрати позивача, які вона понесла на дитину із вересня 2021 року по серпень 2022 року, становлять 28 170 грн, половина з яких складає 14 085 грн. 
Одним із різновидів аліментних зобов`язань між батьками і дітьми є зобов`язання батьків брати участь у додаткових витратах на дитину (ст. 185 СК України): той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).
Наявність фактично понесених або передбачуваних додаткових витрат має довести особа, яка заявляє позовні вимоги про їх стягнення.
У постанові Верховного Суду України від 13 вересня 2017 року у справі №6-1489цс17 зроблено висновок, що СК України виходить із принципу рівності прав та обов`язків батьків. Відповідно до закону брати участь у додаткових витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина. При визначенні розміру стягнення з одного з батьків суд відносить частину витрат на іншого.
Згідно з ч. 2 ст. 185 СК України розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.
Виходячи з аналізу ст. 185 СК України, додаткові витрати присуджуються на дитину за наявності в одного з батьків, з яким проживає дитина, додаткових витрат, викликаних особливими обставинами, зокрема необхідністю в розвитку дитини за наявності в неї здібностей, талантів, у зв`язку з її хронічною хворобою, лікуванням, каліцтвом тощо. Наявність таких витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про стягнення додаткових витрат. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини.
Вирішуючи питання щодо розміру коштів, які підлягають стягненню на додаткові витрати, суд повинен враховувати особливі обставини, якими обумовлені ці додаткові витрати і які є індивідуальними у кожній конкретній справі, а також стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав.
Подібні висновки містяться у постановах Верховного Суду від 20 березня 2019 року у справі № 183/1679/17 (провадження № 61-21662св18), від 12 грудня 2019 року у справі № 756/4947/17-ц (провадження № 61-47858св18), від 01 квітня 2020 року у справі № 521/16268/18 (провадження № 61-20458св19).
Встановлено, що син позивача та відповідача неодноразово відвідував басейн, що пов`язано із станом його здоров`я, лікаря логопеда, проходив лікування у стоматолога, а також відвідував художню школу «Чарівний пензлик» та приватний заклад «Сімейна академія «Плай», що пов`язано із розвитком здібностей дитини, на підтвердження чого позивач долучила копії письмових документів.
Суд першої інстанції встановивши, що позивач понесла додаткові витрати на дитину у розмірі 28 170 грн, а відповідач є особою працездатною та фінансово спроможною взяти участь у відшкодуванні половини цих витрат, дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для стягнення з ОСОБА_2 половини вартості додаткових витрат на лікування та розвиток спільної з позивачем дитини у розмірі 14 085 грн. 
Апеляційний суд з урахуванням рівності та обов`язку обох батьків забезпечувати дітей погоджується з висновком суду першої інстанції про стягнення з ОСОБА_2 додаткових витрат на дитину, які підтверджуються належними та допустимими доказами.
Покликання в апеляційній скарзі, що судом не враховано зміни сімейного стану відповідача, а саме наявність на утриманні дочки від іншого шлюбу, не заслуговують на увагу, оскільки перебування на утриманні дитини від іншого шлюбу не може бути підставою для відмови у стягненні додаткових витрат на сина ОСОБА_3 , який цих витрат потребує за станом здоров`я та для розвитку здібностей, а також ця обставина була врахована судом першої інстанції при вирішенні спору.
Доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції належним чином не встановив фактичних обставин справи, є безпідставними, оскільки рішення суду ухвалено на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які учасники судового процесу посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні та які відповідають вимогам закону про їх належність і допустимість. 
Інші доводи, наведені в обґрунтування апеляційної скарги, не можуть бути підставою для скасування чи зміни оскаржуваного судового рішення, оскільки вони не підтверджуються матеріалами справи.
Не приймаються до уваги також доводи апеляційної скарги відповідача про те, що позивач в порушення вимог ст. 83 ЦПК України не направила на його адресу документи щодо витрат на професійну правничу допомогу, що позбавило його належним чином проаналізувати та аргументувати клопотання про зменшення вказаних витрат, оскільки як вбачається з матеріалів справи він був обізнаний про це, про що свідчить подане ним до суду клопотання про зменшення витрат на професійну правничу допомогу. З урахуванням вказаного клопотання та наданих позивачем доказів суд дійшов обґрунтованого висновку про стягнення з відповідача на користь позивача 4 000 грн витрат на професійну правничу допомогу, які відповідають обсягу виконаних робіт, є співмірними з предметом спору та складністю справи, у зв`язку з чим додаткове рішення суду підлягає залишенню без змін.
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
На підставі наведеного, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції та додаткове рішення ухвалені з додержанням норм матеріального та процесуального права. Підстави для їх зміни чи скасування відсутні.
Керуючись ст. ст. 268, 367-369, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд
                                                    У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_2 залишити без задоволення.
Рішення Локачинського районного суду Волинської області від 11 квітня 2023 року та додаткове рішення Локачинського районного суду Волинської області від 27 квітня 2023 року у цій справі залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню не підлягає крім випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України. 

Головуючий-суддя

Судді: