ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
18 травня 2023 року           справа №200/13406/21 

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі суддів: головуючого судді: Гаврищук Т.Г., суддів: Блохіна А.А., Сіваченка І.В., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 03 квітня 2023 року по справі №200/13406/21 (суддя І інстанції Бєломєстнов О.Ю.) за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-

                                                          УСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом про визнання протиправною відмову Управління виконавчої дирекції фонду соціального страхування України в Донецькій області у прийнятті акту про нещасний випадок на виробництві № 1 від 05.09.2001 року; зобов`язання Управління виконавчої дирекції фонду соціального страхування України в Донецькій області прийняти акт про нещасний випадок на виробництві № 1 від 05 вересня 2001 року та повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 30 серпня 2021 року з урахуванням оцінки (висновків) суду.
Ухвалою суду від 01 лютого 2023р. замінено відповідача управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області (код ЄДРПОУ 41325231) на його правонаступника – Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (код ЄДРПОУ 13486010).
Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 23 березня 2023 року позов задоволено. Визнано протиправною відмову Управління виконавчої дирекції фонду соціального страхування України в Донецькій області в особі Краматорського міського відділення управління виконавчої дирекції фонду соціального страхування України в Донецькій області у прийнятті акту про нещасний випадок на виробництві № 1 від 05.09.2001 року. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області прийняти акт про нещасний випадок на виробництві № 1 від 05 вересня 2001 року та повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 30 серпня 2021 року з урахуванням оцінки (висновків) суду.
Не погодившись з таким судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить суд скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги вказує, що акт про нещасний випадок на виробництві №1 від 05 вересня 2001р. не відповідає встановленим формам, затвердженим постановою КМУ №1094. Судом першої інстанції помилково було застосовано Положення про порядок розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві, що затверджене постановою КМУ від 10 серпня 1993 №623, оскільки на момент складання акта ця постанова втратила чинність. Також позивачем не було надано акт розслідування нещасного випадку за формою Н-5.
Щодо стосується страхових виплат, які здійснювалися позивачці у 2001-2002 роках судом не враховано, що її страхова справа залишилася на тимчасово окупованій території (м. Горлівка Донецької області). У відповідності до п.3.2.6 Порядку призначення, перерахування та проведення страхових виплат, що затверджений Постановою правління Фонду соціального страхування України від 19.07.2018 № 11 якщо щомісячні страхові виплати було припинено та з моменту припинення пройшло більше як три роки, то призначення здійснюється на загальних підставах.
Стосовно вимог про зобов`язання відповідача видати направлення на огляд МСЕК останній зазначає, що згідно з Порядком встановлення медико-соціальними експертними комісіями ступеня стійкої втрати професійної працездатності у відсотках працівникам, яким заподіяно ушкодження здоров`я, пов`язане з виконанням трудових обов`язків, що затверджений наказом Міністерства охорони здоров`я України від 05.06.2012 № 420, медико-соціальна експертиза проводиться за наявності направлення закладу охорони здоров`я за формою 088/о. За відсутності такого направлення вимоги про зобов`язання видати направлення на огляд МСЕК є передчасними.
Справа розглянута у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами відповідно до ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).
Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги відповідача.
Суд апеляційної інстанції, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає виходячи з наступного.
Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, позивачка 30.08.2021року звернулася до Краматорського міського відділення Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області (далі - УВД ФССУ в Донецькій області) із заявою щодо отримання направлення до МСЕК та оформлення особової страхової справи на підставі акту про нещасний випадок на виробництві №1 від 05.09.2001р..
На дану заяву позивачці було відмовлено у прийнятті акту про нещасний випадок на виробництві, про що повідомлено листом Краматорського міського відділення УВД ФССУ в Донецькій області №25.01-05/3663 від 07 вересня 2021 року.
В обґрунтування відмови зазначено, що акт про нещасний випадок на виробництві №1 від 05 вересня 2001 року, який стався з позивачкою 15 червня 2001 року у м. Єнакієво, складений ПП Хижняк за формою, що не відповідає Положенню про порядок розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві, що затверджене постановою КМ України від 21 серпня 2001 р. № 1094 (далі - Положення №1094).
Абзацем 6 пункту 19 Положення №1094 передбачено, що комісія з розслідування зобов`язана протягом трьох діб скласти акт розслідування нещасного випадку за формою Н-5 (додаток 3) у двох примірниках, а також акт за формою Н-1 або акт за формою НТ про потерпілого у шести примірниках і передати його на затвердження роботодавцю.
Відповідно до пункту 20 Положення №1094 роботодавець повинен розглянути і затвердити акти за формою Н-1 або НТ протягом доби після закінчення розслідування та протягом трьох діб надіслати потерпілому або його довіреній особі разом з актом розслідування нещасного випадку.
Поясненнями щодо заповнення акта за формою Н-1, які є додатком 1 до Положення №1094, передбачено, що Акт складається з текстової і кодової частин, які заповнюються відповідно до загальноприйнятих (установлених) термінів, міжгалузевих, галузевих і спеціально розроблених класифікаторів. Коди зазначаються в клітинках з правого боку сторінки акта. Кодування актів за формою Н-1 є обов`язковим.
Через невідповідність наданого позивачкою Акта №1 від 05.09.2001р. наведеним вимогам їй було відмовлено у розгляді справи про страхові виплати в порядку статті 44 Закону України “Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування”.
Судом на підставі трудової книжки позивачки серії НОМЕР_1 встановлено, що з липня 2000 року по липень 2002 року вона працювала у фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 
15 червня 2001 року з позивачкою стався нещасний випадок - під час розбійного нападу на салон мобільного зв`язку, де вона працювала експертом, позивачка отримала удар по голові тупим предметом, внаслідок чого знепритомніла. Про нещасний випадок роботодавцем був складений та затверджений акт Н-1 №1 від 05 вересня 2001 року.
Відповідно до довідки МСЕК серії МСЕ №214853 від 08.10.2001 року позивачці була встановлена третя група інвалідності до 01.11.2002 року. Черговий переогляд МСЕК не проводився.
За інформацією Слов`янського відділення УВД ФССУ в Донецькій області, викладеній у листі від 16.11.2021р. №36.04-23/2890, позивачка з 08.10.2001 року по 08.10.2002 року у зв`язку з каліцтвом отримувала щомісячні страхові виплати у відділенні виконавчої дирекції ФСС від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у Микитівському районі міста Горлівки. Виплати припинені у зв`язку з закінченням терміну дії довідки МСЕК.
Наведене підтверджується наданою відповідачем інформацією з програмного забезпечення “Реєстр потерпілих”.
На вимогу суду роботодавцем позивачки - ФОП ОСОБА_2 надані письмові пояснення від 17.01.2022р., у яких він підтверджує перебування з нею у трудових відносинах. Зазначає, що комісією під його головуванням за участі двох бухгалтерів був складений акт №1 від 05.09.2001р. про нещасний випадок на виробництві за формою Н-1. Наявний у нього оригінал цього акту був наданий позивачці у 2021 році на її прохання. Інші документи, у тому числі акт розслідування нещасного випадку за формою Н-5, були вилучені у нього правоохоронними органами та у подальшому не повернуті. Єдиним документом, що залишився у ФОП ОСОБА_2 , є вирок Єнакіївського міського суду Донецької області від 19.07.2022р., яким було засуджено злочинця за розбійний напад на позивачку.
Наведені обставини сторонами не оспорюються.
Гарантії працюючих громадян щодо їх соціального захисту від нещасного випадку на виробництві встановлені Законом України “Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування” від 3 вересня 1999 року № 1105-XIV (далі - Закон №1105), статтею 36 якого передбачено, що факт нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання розслідується в порядку, затвердженому Кабінетом Міністрів України, відповідно до Закону України "Про охорону праці".
Підставою для оплати потерпілому витрат на медичну допомогу, проведення реабілітації у сфері охорони здоров`я, професійної та соціальної реабілітації, а також страхових виплат є акт розслідування нещасного випадку або акт розслідування професійного захворювання (отруєння) за встановленими формами.
Відповідно до ч. 1 ст. 43 Закону №1105 для розгляду справ про страхові виплати до Фонду подається, зокрема, акт розслідування нещасного випадку або акт розслідування професійного захворювання за встановленими формами та/або висновок МСЕК про ступінь втрати професійної працездатності застрахованого чи копія свідоцтва про його смерть.
Частинами 1, 2 статті 44 Закону №1105 визначено, що фонд розглядає справу про страхові виплати на підставі заяви потерпілого або заінтересованої особи за наявності усіх необхідних документів і приймає відповідні рішення у десятиденний строк, не враховуючи дня надходження зазначених документів. Рішення оформляється постановою, в якій зазначаються дані про осіб, які мають право на страхові виплати, розміри виплат на кожного члена сім`ї та їх строки або обґрунтування відмови у виплатах; до постанови додаються копії необхідних документів.
Постановою правління Фонду соціального страхування України від 19.07.2018р. № 11 затверджено Порядок призначення, перерахування та проведення страхових виплат, пунктом 3.1 якого обов`язок із збирання необхідних для призначення страхових виплат документів розподілений між особою, яка звертається до управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України (у Порядку скорочено до “Фонд”), та самим Фондом.
Згідно з вказаним пунктом для призначення одноразової допомоги та щомісячної страхової виплати до управління (відділення) Фонду подається: заява особисто за встановленою виконавчою дирекцію Фонду формою; копія паспорта; копія реєстраційного номера облікової картки платника податків (ідентифікаційного номера) або сторінки паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків (ідентифікаційного номера) та офіційно повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку у паспорті).
Працівниками управління (відділення) Фонду до справи про страхові виплати додаються: зокрема, оригінал акта розслідування нещасного випадку або акта розслідування професійного захворювання (отруєння) за формою, встановленою Кабінетом Міністрів України.
У разі відсутності документів, необхідних для призначення виплат в управліннях (відділеннях) Фонду, та наявності їх у потерпілого, він може надати ці документи для призначення виплат.
На момент настання нещасного випадку з позивачем (15 червня 2001 року) було чинним Положення про розслідування та облік нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на підприємствах, в установах і організаціях, затверджене постановою Кабінету Міністрів України від 10 серпня 1993 р. №623 (далі - Положення №623), пунктом 5 якого визначено, що нещасні випадки, пов`язані із заподіянням тілесних ушкоджень іншою особою, або вбивство працівника під час виконання, або у зв`язку з виконанням ним трудових (посадових) обов`язків незалежно від порушення кримінальної справи розслідуються відповідно до цього Положення. Такі випадки беруться на облік і про них складається акт за формою Н-1.
Нормами пунктів 10, 12, 13 Положення №623 визначено, що про кожний нещасний випадок свідок, працівник, який його виявив, або сам потерпілий повинні терміново повідомити безпосереднього керівника робіт чи іншу посадову особу і вжити заходів до надання необхідної допомоги. Власник, одержавши повідомлення про нещасний випадок, організує його розслідування комісією.
Комісія з розслідування нещасного випадку зобов`язана протягом трьох діб: скласти акт за формою Н-1 у п`яти примірниках і передати його на затвердження власникові.
У свою чергу власник відповідно до пункту 14 Положення №623 повинен розглянути і затвердити акти за формою Н-1 протягом доби після закінчення розслідування, а щодо випадків, які сталися за межами підприємства, - після отримання необхідних матеріалів.
Затверджені акти протягом трьох діб надсилаються: потерпілому або особі, яка представляє його інтереси; керівникові цеху або іншого структурного підрозділу, де стався нещасний випадок, для здійснення заходів щодо запобігання подібним випадкам; державному інспекторові охорони праці; профспілковій організації, членом якої є потерпілий; керівникові (спеціалістові) служби охорони праці підприємства, якому акт надсилається разом з іншими матеріалами розслідування.
У відповідності до вимог п.30, 35 Положення №623 за формою Н-5 складається Акт спеціального розслідування групового нещасного випадку або нещасного випадку зі смертельним наслідком, аварії I чи II категорії з нещасним випадком або без нещасного випадку.
Відтак, колегія суддів погоджується з судом першої інстанції про те, що  Акт за формою Н-5 щодо позивачки не повинний був складатися, оскільки нещасний випадок з нею не вимагав проведення спеціального розслідування.
Доводи апеляційної скарги щодо помилкового застосування судом першої інстанції Положення №623, колегією суддів не прийнято до уваги з огляду на наступне.
Постановою КМ України від 21 серпня 2001 р. №1094 “Деякі питання розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві” визнано таким, що втратили чинність: постанову Кабінету Міністрів України від 10 серпня 1993 р. № 623 (623-93-п ) "Про Положення про розслідування та облік нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на підприємствах, в установах і організаціях".
Цією постановою також затверджене нове Положення про порядок розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань   і аварій на виробництві (далі - Положення №1094). 
Відповідно до статті 57 Конституції України (у редакції, що була чинною у 2001 році) закони та інші нормативно-правові акти, що визначають права і обов`язки громадян, не доведені до відома населення у порядку, встановленому законом, є нечинними.
Пунктом 5 Указу Президента України “Про порядок офіційного оприлюднення нормативно-правових актів та набрання ними чинності” від 10 червня 1997 року №503/97 встановлено, що нормативно-правові акти Кабінету Міністрів України набирають чинності з моменту їх прийняття, якщо більш пізній строк набрання ними чинності не передбачено в цих актах. Акти Кабінету Міністрів України, які визначають права і обов`язки громадян, набирають чинності не раніше дня їх опублікування в офіційних друкованих виданнях.
Постанови Кабінету Міністрів публікуються в газеті "Урядовий кур`єр" та Офіційному віснику України, крім тих, що мають гриф "Таємно" або "Для службового користування, що передбачено пунктом 3 розділу VI Тимчасового регламенту Кабінету Міністрів України, який затверджений постановою КМУ від 5 червня 2000 р. № 915.
Постанова № 1094 вперше опублікована у Офіційному віснику №36 за 14 вересня 2001 року.
Отже, до публікації у “Офіційному віснику” 14 вересня 2001 року Положення №1094 не було чинним.
Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, акт №1 форми Н-1 про нещасний випадок з позивачкою складений та затверджений 05 вересня 2001 року. На той час Положення №1094 ще не набрало чинності, а тому посилання відповідача на порушення встановленої форми акту про нещасний випадок (форми Н-1) та відсутність акту розслідування нещасного випадку (форми Н-5), колегія суддів вважає безпідставним.
З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів вважає правомірним висновок суду першої інстанції про протиправність відмови відповідача, викладеної у листі Краматорського міського відділення УВД ФССУ в Донецькій області №25.01-05/3663 від 07 вересня 2021 року.
Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, відповідач не обґрунтовував спірну відмову відсутністю направлення закладу охорони здоров`я за формою 088/о для проведення медико-соціальної експертизи, судом першої інстанції не вирішувалось питання в цій частині, а тому доводи апеляційної скарги в цій частині колегією суддів не прийнято до уваги.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
За приписами пункту 1 частини першої статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.
Оскільки судом першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги правильно встановлені обставини справи, судове рішення є обґрунтованим, ухваленим з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду першої інстанції не вбачається.
Апеляційний суд дійшов висновку про те, що підстави для скасування рішення суду першої інстанції відсутні, а тому відхиляє апеляційну скаргу і залишає судове рішення без змін.
Керуючись статтями 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

                                                           ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 03 квітня 2023 року по справі №200/13406/21 - залишити без задоволення.
Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 03 квітня 2023 року по справі №200/13406/21 - залишити без змін.
Постанова у повному обсязі складена 18 травня 2023 року.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з 18 травня 2023 року та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя:                                                                                                      Т.Г. Гаврищук

Судді:                                                                                                                            А.А. Блохін

                                                                                                                                      І.В. Сіваченко