УХВАЛА
про відмову у відкритті касаційного провадження

03 травня 2023 року 
м. Київ

справа №300/2808/22
адміністративне провадження № К/990/13850/23  

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача - Коваленко Н.В.,
суддів: Берназюка Я.О., Бучик А.Ю.,
перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 01.02.2023 у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про визнання дій протиправними та зобов`язання до вчинення дій,
У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до Івано-Франківського окружного адміністративного суду
з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про визнання дій протиправними та зобов`язання до вчинення дій.

Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 30.08.2022 позов задоволено.

Визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області щодо проведення з 01.04.2019 перерахунку пенсії ОСОБА_1 із врахуванням довідки про розмір грошового забезпечення станом на 05.03.2019 із зазначенням відомостей щомісячних додаткових видів грошового забезпечення, визначених згідно довідки № 9/1/738 від 23.05.2022, наданої Івано-Франківським ОТЦКСП.

Зобов`язано пенсійний орган здійснити перерахунок та виплату пенсії відповідно до довідки ІНФОРМАЦІЯ_1 № 9/1/738 від 23.05.2022 про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 , із зазначенням відомостей про розміри щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії, починаючи з 01.04.2019, з урахуванням раніше виплачених сум.

Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 01.02.2023 апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області задоволено.

Рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 30.08.2022 в адміністративній справі № 300/2808/22 скасовано та прийнято нову постанову, якою в задоволенні позову ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській обл. про визнання дій протиправними, зобов`язання провести перерахунок пенсії за вислугу років на підставі оновленої довідки про розмір грошового забезпечення, - відмовлено.

Не погоджуючись із прийнятою постановою, ОСОБА_1 звернулася до Верховного Суду з касаційною скаргою.

Вирішуючи питання щодо відкриття касаційного провадження, Верховний Суд виходить із такого.

Розгляд справи в суді першої інстанції здійснено в порядку спрощеного позовного провадження.

Пунктом 8 частини 2 статті 129 Конституції України передбачено, що серед основних засад судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Згідно із частиною першою статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

Приписами частини четвертої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України обумовлено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами другою і третьою статті 353 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 2 частини п`ятої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження) не підлягають касаційному оскарженню, крім випадків, якщо:

а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики;
б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;
в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;
г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.

Тлумачення вказаних норм у їхньому логічному взаємозв`язку передбачає, що процесуальний закон пов`язує можливість касаційного перегляду у справах розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження тільки з тими юридичними фактами, вичерпний перелік яких викладений у підпунктах "а", "б", "в" та "г" пункту 2 частини п`ятої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Доведення обставин, передбачених підпунктами "а" - "г" пункту 2 частини п`ятої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України та, відповідно, право на касаційне оскарження судових рішень у справах розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження, покладається на особу, яка подає касаційну скаргу.

Підставою касаційного оскарження судових рішень скаржник зазначає пункт 1 частини четвертої та підпункт "в" пункту 2 частини п`ятої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України. 

Скаржник зазначає про порушення судом апеляційної інстанції норм процесуального права, яке полягає в тому, що після повернення апеляційної скарги Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області Восьмий апеляційний адміністративний суд повторно зареєстрував апеляційну скаргу відповідача, що, на думку скаржника, не передбачено Кодексом адміністративного судочинства України. При цьому частиною шостою статті 298 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що ухвала про повернення апеляційної скарги може бути оскаржена в касаційному порядку. У контексті зазначеного скаржник посилається на правові висновки в постановах Верховного Суду від 26.01.2023 у справі № 300/2484/22, від 27.01.2023 у справі № 300/2202/22.

Однак Суд критично оцінює такі доводи касаційної скарги, оскільки відповідно до частини другої статті 298 та частини восьмої статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України повернення апеляційної скарги не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом. Водночас частина шоста статті 298 Кодексу адміністративного судочинства України не суперечить зазначеним нормам, а лише вказує на право касаційного оскарження ухвали про повернення апеляційної скарги. 

Водночас постанови Верховного Суду у справах № 300/2484/22, № 300/2202/22 не містять правових висновків, які б підтверджували доводи скаржника, а свідчать лише про касаційне оскарження ухвал про повернення апеляційної скарги.

Також скаржник зазначає, що пенсійне забезпечення ОСОБА_1 було призначено за складовими грошового забезпечення, які були встановлені на момент переходу на пенсійне забезпечення відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", а саме постановою Кабінету Міністрів України від 07.11.2007 № 1294 "Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб". Однак на дату проведеного 01.05.2022 перерахунку пенсії позивача Постанова № 1294 була такою, що втратила чинність згідно з пунктом 9 Постанови від 30.08.2017 № 704. Тобто відповідач здійснив обрахунок пенсії позивача за розмірами грошового забезпечення, які на дату призначення вже не існували.

Однак посилання скаржника на постанову Верховного Суду України від 22.04.2014 у справі № 21-484а13 та постанову Верховного Суду від 10.10.2019 у справі № 553/3619/16-а не підтверджують вказаних доводів касаційної скарги.

Висновки Верховного Суду у справі № 553/3619/16-а були сформовані у справі щодо перерахунку з 01.01.2016 пенсії позивача як колишнього працівника міліції, а у справі № 21-484а13 Верховний Суд України сформував висновки щодо застосування статті 49 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" в контексті того, що про відмову у перерахунку пенсії може бути виключно рішення, прийняте з цього питання, а не відповідь на підставі Закону України "Про звернення громадян".

Стосовно «виняткового значення» справи для учасника справи, то в даному випадку оцінка судом такої «винятковості» може бути зроблена виключно на підставі дослідження мотивів, відповідно до яких сам учасник справи вважає її такою, що має для нього виняткове значення. Винятковість значення справи для учасника справи можна оцінити тільки з урахуванням особистої оцінки справи таким учасником. Відтак, особа, яка подає касаційну скаргу має обґрунтувати наявність відповідних обставин у касаційній скарзі. За відсутності належного обґрунтування підстав касаційного оскарження, передбачених частиною четвертою статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України посилання скаржника на винятковість справи не може бути визнана Судом прийнятною.

Оцінивши доводи касаційної скарги, Верховний Суд дійшов висновку, що скаржником не доведено існування обставин, визначених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Переглядаючи справу в касаційному порядку, Верховний Суд виконує функцію "суду права", що розглядає справи, які мають найважливіше (принципове) значення для суспільства та держави, та не є "судом фактів".

Зазначене узгоджується з Рекомендаціями № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07.02.1995, який рекомендував державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини "с" статті 7 цієї Рекомендації скарги в суд третьої інстанції повинні подаватися в першу чергу у рамках таких справ, які заслуговують третього судового розгляду, наприклад справи, які будуть розвивати право або які будуть сприяти однаковості тлумачення закону. Їх коло може бути також обмежене скаргами по тих справах, які стосуються питань права, які мають значення для всього суспільства в цілому. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування того, чому її справа буде сприяти досягненню таких цілей.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 333 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Враховуючи викладені вимоги Кодексу адміністративного судочинства України, для можливості відкриття провадження у справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження, у касаційній скарзі скаржник має обґрунтовано зазначити підстави, вказані у підпунктах "а"-"г" пункту 2 частини п`ятої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

З огляду на наведене, Суд вважає, що у відкритті касаційного провадження за поданою касаційною скаргою слід відмовити.

Керуючись статтями 248, 328, 333, 347, 355, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд

У Х В А Л И В:

1.          Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 01.02.2023 у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про визнання дій протиправними та зобов`язання до вчинення дій.

2.           Надіслати ОСОБА_1 копію ухвали про відмову у відкритті касаційного провадження, разом з касаційною скаргою та доданими до скарги матеріалами. 

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями, є остаточною та не оскаржується.

Суддя-доповідач                                                                                           Н.В. Коваленко

Суддя                                                                                                              Я.О. Берназюк

Суддя                                                                                                              А.Ю. Бучик