ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 червня 2023 року	Львів	Справа № 300/497/22 пров. № А/857/5304/23	

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:
головуючого судді                                                  Онишкевича Т.В., 
суддів                                                                      Сеника Р.П., Судової-Хомюк Н.М., 

розглянувши в порядку письмового провадження у м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 17 січня 2023 року у справі за її позовом до Виконавчого комітету Болехівської міської ради Івано-Франківської області, Болехівської міської ради Івано-Франківської області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,
          
суддя у І інстанції                                                            Панікар І.В.,
час ухвалення рішення                                                  не зазначено,
місце ухвалення рішення                                                  м. Івано-Франківськ,
дата складення повного тексту рішення                               17 січня 2023 року,

ВСТАНОВИВ:

У січні 2022 року ОСОБА_1 звернулася до суду з адміністративним позовом, у якому просила:
визнати протиправними дії Виконавчого комітету Болехівської міської ради Івано- Франківської області (далі – Виконком) щодо ненарахування та невиплати їй щомісячної премії за періоди з листопада 2020 року по березень 2021 року та з травня 2021 року по грудень 2021 року, надбавки за високі досягнення у праці з листопада 2020 року по лютий 2021 року та за вересень 2021 року, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2020 та 2021 роки, доплати за виконання обов`язків тимчасово відсутніх працівників у травні 2020 року та липні 2021 року, щодо виплати щомісячної премії в період з січня по жовтень 2020 року та за квітень 2021 року, надбавки за високі досягнення у праці у період з січня по жовтень 2020 року та з березня по серпень 2021 року у значно меншому розмірі;
зобов`язати Виконком нарахувати на виплатити з врахуванням проведених виплат заробітну плати у розмірі, передбаченому колективним договором, укладеним між адміністрацією та трудовим колективом Виконкому на 2011-2015 роки, схваленим на загальних зборах трудового колективу 22 грудня 2010 року та підписаним Болехівським міським головою та головою профспілкового комітету 27 грудня 2010 року, а саме:
- доплату за виконання обов`язків тимчасово відсутніх працівників у квітні 2021 року у розмірі 50% посадового окладу за основною роботою ОСОБА_1 , яка виконувала обов`язки головного спеціаліста з цивільного захисту відділу житлово-комунального господарства, будівництва, транспорту, екології та благоустрою Виконкому, та у липні 2021 року у розмірі різниці між фактичним посадовим окладом тимчасово відсутнього керівника і посадовим окладом ОСОБА_1 ;
- щомісячну премію за січень 2020 року - вересень 2021 року у розмірах до посадового окладу з врахуванням надбавки особам, які працюють в гірському населеному пункті, із врахуванням надбавки за ранг та вислугу років з врахуванням надбавки особам, які працюють в гірському населеному пункті, із врахуванням надбавки за ранг та вислугу років , а саме: за січень 2020 року в розмірі 80%, лютий 2020 року - 80%, березень 2020 року - 100%, квітень 2020 року - 100%, травень 2020 року - 100%, червень 2020 року - 60%, липень 2020 року - 60%, серпень 2020 року - 55%, вересень 2020 року - 90%, жовтень 2020 року - 100%, листопад 2020 року - січень 2021 року - 10%, лютий 2021 року – 20%, березень 2021 -10%, квітень 2021 року - 50%; травень 2021 року - 50% ; червень 2021 - 50%; липень 2021 року - , серпень 2021 року - 50 %; вересень 2021 року - 10%;
надбавку за високі досягнення у праці за січень 2020 року - вересень 2021 року в розмірі 50% посадового окладу з врахуванням надбавки особам, які працюють в гірському населеному пункті, із врахуванням надбавки за ранг та вислугу років;
матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань за 2020 та за 2021 роки в розмірі середньомісячної заробітної плати відповідно до заяв від 12 листопада 2020 року, від 07 червня 2021 року, від 02 липня 2021 року та 17 вересня 2021 року.
Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 17 січня 2023 року у справі № 300/497/22, ухваленим за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін, у задоволенні позову було відмовлено.
При цьому суд першої інстанції виходив із того, що розмір індивідуальної премії працівника встановлюється за рішенням міського голови відповідно до результатів роботи за місяць шляхом видання відповідного розпорядження. Премія та надбавка за високі досягнення у праці за своїм змістом є засобом заохочення працівника та не є обов`язковим платежем, хоча і входить у структуру заробітної плати. Встановлення їх розміру є виключною компетенцією відповідних органів. Повноваження міського голови в рамках спірних правовідносин є дискреційними, з огляду на що суд не може перебирати на себе повноваження відповідача щодо визначення конкретного розміру премії та надбавки за високі досягнення у праці. 
Щодо позовних вимог в частині нарахування та виплати доплати за виконання обов`язків тимчасово відсутніх працівників, то зі змісту колективного договору між адміністрацію і трудовим колективом Болехівської міської ради (далі – Міськрада) відповідач не брав на себе зобов`язань виплачувати доплату у розмірі до 50% за виконання працівником додаткової роботи. Окрім того, між окладами головного спеціаліста з цивільного захисту відділу житлово-комунального господарства, будівництва, транспорту, екології та благоустрою Виконкому та головного спеціаліста, еколога відділу житлово-комунального господарства, будівництва, транспорту, екології та благоустрою Виконкому різниці немає. 
Щодо позовних вимог у частині нарахування та виплати матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2020-2021 роки, суд першої інстанції виходив із того, що надання працівникам матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань є правом, а не обов`язком керівника відповідного органу, а розмір допомоги не має перевищувати середньомісячної заробітної плати працівника. Матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань працівникам Міськради за 2020-2021 роки не надавалась, оскільки такий вид матеріальної допомоги не був передбачений фондом оплати праці.
У апеляційній скарзі ОСОБА_1 просила скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове про задоволення позовних вимог.
У обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що суд в своєму рішенні суд посилається на Положення про преміювання працівників міської ради, виконавчого комітету, керівників управлінь та відділів виконавчого комітету Болехівської міської ради, затверджене рішенням Міськради від 25 лютого 2020 року №05-51/20, яке не є чинним, оскільки питання преміювання працівників, надання їм матеріальної допомоги, інших одноразових виплат має здійснюватись відповідно до Положення про преміювання та надання матеріальної допомоги працівникам міськвиконкому, сільвиконкому на 2011-2015 роки, яке є додатком 2 до Колективного договору. 
Міськрада прийняла рішення №05-51/20 від 25 лютого 2020 року, яким затвердила Положення про преміювання працівників міської ради, виконавчого комітету, керівників управлінь та відділів виконавчого комітету Болехівської міської ради, яке не було схвалено на спільному засіданні адміністрації та профкому і не набуло чинності. 
Жодне із розпоряджень щодо встановлення надбавки і премій не було погоджено з профспілковим комітетом.
Вважає, що  суд безпідставно зазначив про те, що вона погодилась виконувати обов`язки тимчасово відсутнього працівника без відповідної доплати.
Наполягає на тому, що впродовж 2020-2021 років належним чином виконувала свої посадові обов`язки, до дисциплінарної відповідальності не притягувалась, а отже розмір її премії мав би складати 50%.
Бюджетні запити на 2020 рік, на 2021 рік відповідачами для дослідження їх як доказів суду не надавались, а відповідно суд першої інстанції не досліджував їх як доказ по справі. Отже, суд першої інстанції зробив безпідставний висновок про відсутність коштів для виплати вищезазначеної допомоги.
У відзиві на апеляційну скаргу відповідач Виконком підтримав доводи, викладені у оскаржуваному судовому рішенні, заперечив обґрунтованість апеляційних вимог та просив залишити рішення суду першої інстанції без змін, а апеляційну скаргу – без задоволення.
Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України справа розглядається у порядку письмового провадження.
Переглянувши судове рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального та процесуального права, апеляційний суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, виходячи із такого.
Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, ОСОБА_1 з 26 березня 2008 року працює в Міськраді на посаді головного спеціаліста, еколога відділу житлово-комунального господарства, будівництва, транспорту, екології та благоустрою виконавчого комітету Болехівської міської ради (далі – відділу ЖКГТЕБ).
Розпорядженням Болехівського міського голови (далі – Голова) від 27 січня 2020 року №11-к вирішено преміювати працівників Виконкому за підсумками роботи за січень 2020 року у межах кошторисних призначень у розмірах до посадового окладу з урахуванням надбавки особам, які працюють у гірському населеному пункті, зокрема, ОСОБА_1   головного спеціаліста, еколога відділу ЖКГТЕБ  10%.
Розпорядженням Голови від 26 лютого 2020 року № 31-к вирішено преміювати працівників Виконкому за підсумками роботи за лютий 2020 року у межах кошторисних призначень у розмірах до посадового окладу з урахуванням надбавки особам, які працюють у гірському населеному пункті, рангу та вислугу років, зокрема, ОСОБА_1   головного спеціаліста, еколога відділу ЖКГТЕБ  10%.
Розпорядженням Голови від 24 березня 2020 року №52-к вирішено преміювати працівників Виконкому за підсумками роботи за березень 2020 року у межах кошторисних призначень у розмірах до посадового окладу з урахуванням надбавки особам, які працюють у гірському населеному пункті, рангу та вислугу років, зокрема, ОСОБА_1   головного спеціаліста, еколога відділу ЖКГТЕБ  20%.
Розпорядженням Голови від 24 квітня 2020 року №72-к вирішено преміювати працівників Виконкому за підсумками роботи за квітень 2020 року у межах кошторисних призначень у розмірах до посадового окладу з урахуванням надбавки особам, які працюють у гірському населеному пункті, рангу та вислугу років, зокрема, ОСОБА_1   головного спеціаліста, еколога відділу ЖКГТЕБ  20% (а.с.77).
Окрім того, у період з травня по жовтень 2020 року та у квітні 2021 року ОСОБА_1 було виплачено премію у розмірі 10% на підставі відповідних розпоряджень Голови. 
Разом із тим, відповідно до розпоряджень Голови «Про преміювання»  за лютий, травень-серпень 2021 року ОСОБА_1 премія за вказані періоди не нараховувалась та не виплачувалась (а.с. 84,87-94).
Відповідно до листа Виконкому від 26 листопада 2021 року № 2682/02.1-16/21 розпорядження про встановлення премій за листопад 2020 року, січень, березень, вересень 2021 року відсутні, оскільки за вказаний період премії працівникам не надавались (а.с.95).
Попри те, у січні-лютому 2020 року ОСОБА_1 було виплачено надбавку за високі досягнення у праці у межах затвердженого фонду оплати праці у розмірі 20%, у березні 2020 року –  30%, у період з квітня по липень 2020 року – 20%, у серпні 2020 року – 15%, у період з вересня по жовтень 2020 року – 10%, у березні 2021 року –  30%, у квітні-травні 2021 року – 20%, у червні 2021 року – 10%, у липні 2021 року –  20%, у серпні 2021 року – 20% на підставі відповідних розпоряджень Голови (а.с.45-54, 60-71).
Згідно із розпорядженнями Голови «Про встановлення надбавки»  за грудень 2020 року, січень-лютий 2021 року та вересень 2021 року у вказані періоди надбавка за високі досягнення у праці ОСОБА_1 не нараховувалась та не виплачувалась (а.с.55-59,72-73).
Водночас позивачка наполягає на протиправній невиплаті відповідачем доплати за виконання обов`язків тимчасово відсутніх працівників у квітні, липні 2021 року та матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2020-2021 роки.
ОСОБА_1 не погодилася із такими діями Виконкому щодо ненарахування та невиплати їй заробітної плати у повному обсязі та звернулася до адміністративного суду з позовом, що розглядається.
При наданні правової оцінки правильності вирішення судом першої інстанції цього публічно-правового спору оскаржуваним рішенням та доводам апелянта, що викладені у апеляційній скарзі, суд апеляційної інстанції виходить із такого.
Відповідно до частини 1 статті 78 Кодексу адміністративного судочинства України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їх представників.
Частиною 1 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Відповідно до частини 2 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Згідно з приписами частини 3 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
За правилами частини 5 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції не може розглядати позовні вимоги та підстави позову, що не були заявлені в суді першої інстанції.
Відповідно до приписів частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
За правилами статті 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується.
Правові, організаційні, матеріальні та соціальні умови реалізації громадянами України права на службу в органах місцевого самоврядування, загальні засади діяльності посадових осіб місцевого самоврядування, їх правовий статус, порядок та правові гарантії перебування на службі в органах місцевого самоврядування регламентовано приписами Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування» далі – Закон № 2493-III).
Відповідно до статті 1 Закону № 2493-III служба в органах місцевого самоврядування - це професійна, на постійній основі діяльність громадян України, які займають посади в органах місцевого самоврядування, що спрямована на реалізацію територіальною громадою свого права на місцеве самоврядування та окремих повноважень органів виконавчої влади, наданих законом.
Частиною 1  статті 2 вказаного Закону передбачено, що посадовою особою місцевого самоврядування є особа, яка працює в органах місцевого самоврядування, має відповідні посадові повноваження щодо здійснення організаційно-розпорядчих та консультативно-дорадчих функцій і отримує заробітну плату за рахунок місцевого бюджету.
Згідно із частиною 4 статті 21 Закону № 2493-III джерелом формування фонду оплати праці посадових осіб місцевого самоврядування є місцевий бюджет.
Правові та організаційні засади оплати праці працівників, які перебувають у трудових відносинах, на підставі трудового договору з підприємствами, установами, організаціями усіх форм власності та господарювання унормовані положеннями Закону України «Про оплату праці» (далі – Закон №108/95-ВР).
Як передбачено у статті 1 Закону №108/95-ВР, заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу.
Розмір заробітної плати залежить від складності та умов виконуваної роботи, професійно-ділових якостей працівника, результатів його праці та господарської діяльності підприємства.
Структура заробітної плати регламентована приписами статті 2 Закону №108/95-ВР, відповідно до яких:
основна заробітна плата - винагорода за виконану роботу відповідно до встановлених норм праці (норми часу, виробітку, обслуговування, посадові обов`язки). Вона встановлюється у вигляді тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок для робітників та посадових окладів для службовців;
додаткова заробітна плата - винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці. Вона включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством; премії, пов`язані з виконанням виробничих завдань і функцій;
інші заохочувальні та компенсаційні виплати - виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, виплати в рамках грантів, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми.
Частиною 2  статті 8 Закону №108/95-ВР передбачено, що умови розміру оплати праці працівників установ та організацій, що фінансуються з бюджету, визначаються Кабінетом Міністрів України, крім випадків, передбачених частиною третьою цієї статті, та  частиною першою  статті 10 цього Закону.
Згідно із частиною 2 статті 13 Закону №108/95-ВР обсяги витрат на оплату праці працівників установ і організацій, що фінансуються з бюджету, затверджуються одночасно з бюджетом.
Кабінетом Міністрів України 09 березня 2006 року було ухвалено постанову № 268 «Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників апарату органів виконавчої влади, органів прокуратури, судів та інших органів» (далі – Постанова №268).
Згідно із абзацом другим пункту 1 Постанови № 268 умови оплати праці посадових осіб місцевого самоврядування визначаються органом місцевого самоврядування виходячи з умов оплати праці, встановлених цією постановою, і схем посадових окладів згідно з додатками 48-53 і 57.
Приписами підпункту 1 пункту 2 Постанови № 268 надано право керівникам органів, зазначених у пункті 1 цієї постанови, у межах затвердженого фонду оплати праці установлювати, серед іншого, надбавку за високі досягнення у праці або за виконання особливо важливої роботи:
керівникам структурних підрозділів, їх заступникам, спеціалістам - у розмірі до 50 відсотків посадового окладу з урахуванням надбавки за ранг державного службовця, посадової особи місцевого самоврядування (дипломатичний ранг, кваліфікаційний клас, спеціальне звання) та надбавки (винагороди) за вислугу років; керівним працівникам і спеціалістам департаментів, управлінь, відділів, інших структурних підрозділів, які безпосередньо займаються розробленням проектів нормативно-правових актів, проводять експертизу проектів таких актів (якщо положеннями про підрозділи передбачено виконання такої роботи); керівним працівникам і спеціалістам структурних підрозділів органів Державної фіскальної служби, які забезпечують адміністрування податків, зборів, митних платежів, єдиного внеску, протидію контрабанді та порушенню митних правил, особам начальницького складу податкової міліції, які здійснюють оперативно-розшукову діяльність та досудове розслідування кримінальних правопорушень; керівним працівникам і слідчим органів Національної поліції, посади яких віднесені до відповідних категорій посад державних службовців і які здійснюють досудове розслідування кримінальних правопорушень, - у розмірі до 100 відсотків посадового окладу з урахуванням надбавки за ранг державного службовця (дипломатичний ранг, кваліфікаційний клас, спеціальне звання) та надбавки (винагороди) за вислугу років;
службовцям - у розмірі до 50 відсотків посадового окладу з урахуванням надбавки за вислугу років.
У разі несвоєчасного виконання завдань, погіршення якості роботи і порушення трудової дисципліни зазначена надбавка скасовується або розмір її зменшується.
Підпунктом 2 пункту 2 Постанови №268 надано право керівникам органів, зазначених у пункті 1 цієї постанови, у межах затвердженого фонду оплати праці, здійснювати преміювання працівників відповідно до їх особистого вкладу в загальні результати роботи, а також до державних і професійних свят та ювілейних дат у 2006 році в межах коштів, передбачених на преміювання у кошторисі відповідного органу, та економії коштів на оплату праці, а починаючи з 1 січня 2007 р. - у межах фонду преміювання, утвореного у розмірі не менш як 10 відсотків посадових окладів та економії фонду оплати праці.
Конкретні умови, порядок та розміри преміювання працівників визначаються у положенні про преміювання відповідного органу. 
Рішенням Міськради від 25 лютого 2020 року № 05-51/20 було затверджено Положення про преміювання працівників міської ради, виконавчого комітету, керівників управлінь та відділів виконавчого комітету Болехівської міської ради (далі – Положення).
Згідно із пунктом 2.1 Положення преміювання працівників міської ради, виконавчого комітету, керівників управлінь та відділів виконавчого комітету Болехівської міської ради здійснюється щомісячно відповідно до їх особистого внеску до загальних результатів роботи у розмірах, визначених цим Положенням.
Пунктами 3.1-3.2 Положення передбачено, що щомісячна премія нараховується від заробітної плати (посадовий оклад, ранг, вислуга років, надбавки та доплати, передбачені чинним законодавством), за фактично відпрацьований час, у порядку, визначеному п.3.3. цього Положення.
Розмір премій визначається шляхом нарахування на посадовий оклад з урахуванням доплати за ранг, надбавки за вислугу років та інших надбавок і доплат, визначених постановою Кабінету Міністрів України від 09 березня 2006 року №268 «Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників апарату органів виконавчої влади, органів прокуратури, судів та інших органів» (зі змінами та доповненнями), іншими нормативно-правовими актами.
Розмір індивідуальної премії працівників міської ради, виконавчого комітету, керівників управлінь та відділів виконавчого комітету Болехівської міської ради визначається в обсягах, що не менше 10 відсотків фонду преміювання з урахуванням економії фонду оплати праці, та встановлюється окремим розпорядженням міського голови.
Розмір індивідуальної премії працівників міської ради, виконавчого комітету, керівників управлінь та відділів виконавчого комітету Болехівської міської ради визначається міським головою та встановлюється окремим його розпорядженням.
Відповідно до пункту 3.6 Положення працівники міської ради, виконавчого комітету, керівники управлінь та відділів виконавчого комітету Болехівської міської ради, за розпорядженнями міського голови, можуть бути повністю позбавлені премії або її розмір може бути зменшений за порушення працівниками обов`язкових умов преміювання.
Приписами пункту 4.3 Положення встановлено, що економія фонду оплати праці, незалежно в якому структурному підрозділі вона утворилася, дає право у межах цієї економії збільшувати розміри премії працівникам міської ради, виконавчого комітету, керівникам управлінь та відділів виконавчого комітету Болехівської міської ради.
На підставі наведеного апеляційний суд погоджується із судом першої інстанції у тому, що конкретний розмір премії за приписами вказаного Положення встановлюється за рішенням міського голови шляхом видання відповідного розпорядження з урахуванням результатів роботи за місяць. При цьому як премія, так і надбавка за високі досягнення у праці не є обов`язковими платежами, хоча і входять у структуру заробітної плати. Ухвалення рішення про проведення таких заохочувальних виплат та визначення їх розміру віднесено до дискреційних повноважень міського голови та проводиться у межах відповідних бюджетних асигнувань на оплату праці. 
При цьому суд апеляційної інстанції наголошує на тому, що аналіз приписів Положення про преміювання та надання матеріальної допомоги працівникам міськвиконкому, сільвиконкому на 2011-2015 роки, на чинності якого наполягає ОСОБА_1 у своїй апеляційній скарзі, дає підстави для висновку про те, що такими вирішення питань щодо преміювання працівників також віднесено до дискреційних повноважень міського голови, який реалізовує їх шляхом прийняття відповідних розпоряджень, у межах коштів, передбачених у відповідному кошторисі. 
При оцінці вирішення судом першої інстанції позовних вимог ОСОБА_1 у частині нарахування та виплати доплати за виконання обов`язків тимчасово відсутніх працівників у квітні та липні 2021 року суд апеляційної інстанції зазначає таке.
У листі від 10 січня 2023 року за № 60/02.1-16/23 Виконком визнав, що   ОСОБА_1 частково виконувала обов`язки головного спеціаліста з цивільного захисту відділу житлово-комунального господарства, будівництва, транспорту, екології та благоустрою Виконкому ОСОБА_2 у квітні 2021 року на підставі її заяви (згоди) від 01 квітня 2021 року та відповідно до розпорядження Голови від 02 квітня 2021 року № 81-р. У липні 2021 року виконання обов`язків головного спеціаліста з цивільного захисту відділу житлово-комунального господарства, будівництва, транспорту, екології та благоустрою Виконкому на позивачку не покладалося.
Факт надання ОСОБА_1 згоди на виконання обов`язки головного спеціаліста з цивільного захисту відділу житлово-комунального господарства, будівництва, транспорту, екології та благоустрою Виконкому ОСОБА_2 у квітні 2021 року додатково підтверджується заявою ОСОБА_1 від 01 квітня 2021 року (а.с. 163 зворот) та розпорядженням Голови від 02 квітня 2021 року № 81-р.
Доказів виконання обов`язків головного спеціаліста з цивільного захисту відділу житлово-комунального господарства, будівництва, транспорту, екології та благоустрою Виконкому ОСОБА_2 у липні 2021 року матеріали справи не містять.
За приписами статті 105 Кодексу законів про працю України працівникам, які виконують на тому ж підприємстві, в установі, організації поряд з своєю основною роботою, обумовленою трудовим договором, додаткову роботу за іншою професією (посадою) або обов`язки тимчасово відсутнього працівника без звільнення від своєї основної роботи, провадиться доплата за суміщення професій (посад) або виконання обов`язків тимчасово відсутнього працівника.
Розміри доплат за суміщення професій (посад) або виконання обов`язків тимчасово відсутнього працівника встановлюються на умовах, передбачених у колективному договорі.
Судом першої інстанції встановлено, що Колективний договір між адміністрацію і трудовим колективом Болехівської міської ради не регламентує питань, пов`язаних із проведенням доплат за суміщення професій (посад) або виконання обов`язків тимчасово відсутнього працівника.
При цьому ні заява ОСОБА_1 від 01 квітня 2021 року, ні розпорядження Голови від 02 квітня 2021 року № 81-р не містять даних про те, що між роботодавцем і працівником було досягнуто згоди про проведення позивачці доплат за виконання обов`язки головного спеціаліста з цивільного захисту відділу житлово-комунального господарства, будівництва, транспорту, екології та благоустрою Виконкому ОСОБА_2 у будь-якому розмірі.
Водночас апеляційний наголошує на тому, у позовній заяві ОСОБА_1 не ставила вимоги про визнання протиправним розпорядження Голови від 02 квітня 2021 року № 81-р з огляду на відсутність у ньому положень про проведення їй доплати за тимчасове виконання обов`язки головного спеціаліста з цивільного захисту відділу житлово-комунального господарства, будівництва, транспорту, екології та благоустрою Виконкому ОСОБА_2 , а також про визнання протиправною бездіяльності відповідачів у цій частині спірних правовідносин. 
Оцінюючи вирішення судом першої інстанції позовних вимог ОСОБА_3 щодо нарахування та виплати їй матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2020-2021 роки, суд апеляційної інстанції виходить із такого.
В силу приписів частини 5 статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України та частини 6 статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суд першої інстанції слушно врахував правову позицію, що висловлена Верховним Судом у постанові від 19 серпня 2020 року у справі № 667/846/16-а, відповідно до якої виходячи із приписів підпункту 3 пункту 2 та пункту 8  Постанови № 268  надання працівникам матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань є правом, а не обов`язком керівника відповідного органу; розмір допомоги не має перевищувати середньомісячної заробітної плати працівника.
Виконком у листі від 26 листопада 2021 року № 2682/02.1-16/21 визнав те, що матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань працівникам Міськради за 2020-2021 роки не надавалась, пояснивши це тим, що такий вид матеріальної допомоги не був передбачений фондом оплати праці.
Суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що матеріальна допомога на вирішення соціально-побутових питань для посадових осіб органів місцевого самоврядування не носить обов`язкового характеру і виплачуються тільки в разі прийняття відповідного рішення керівником, однак у спірному випадку такого рішення відповідачем не приймалось.
Разом із тим, ОСОБА_1 у своїй позовній заяві не заявляла вимог про визнання протиправною бездіяльності Виконкому чи/та Міськради щодо неухвалення відповідних рішень, на підставі яких виплата матеріальної допомога для вирішення соціально-побутових питань працівникам Міськради у 2020-2021 роках могла б бути реалізована.
Підсумовуючи наведене, апеляційний суд додатково наголошує на тому, що в силу приписів частини 5 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції не може розглядати позовні вимоги та підстави позову, що не були заявлені в суді першої інстанції.
Відтак, можливість ефективного поновлення порушеного, на переконання позивача, права безпосередньо залежить від обраного способу його захисту та коректного формулювання позовних вимог.
Можливість проведення працівникам спірних виплат законодавцем пов`язується із наявністю відповідних актів роботодавця, у спірному випадку конкретних розпоряджень Голови.
При цьому апеляційний суд звертає увагу на те, що ставлячи під сумнів правомірність визначення відповідачем розміру заохочувальних виплат, ОСОБА_1 у своєму позові не ставить питання про визнання неправомірними та скасування відповідних рішень, якими такі розміри виплат були встановлені, а також визнання протиправною такої бездіяльності Відповідача з огляду на непроведення заохочувальних виплат у вказаних у позовній заяві періодах.
Підсумовуючи наведене, на переконання апеляційного суду, доводи апеляційної скарги, наведені на спростування висновків суду першої інстанції, не містять належного обґрунтування чи фактичних обставин, які б були безпідставно залишені без розгляду судом першої інстанції.
Порушень норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильного застосування норм матеріального права поза межами вимог апелянта та доводів, викладених у апеляційній скарзі, у ході апеляційного розгляду справи встановлено не було.
З огляду на викладене суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що суд першої інстанції, вирішуючи цей публічно-правовий спір, правильно встановив фактичні обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а відтак апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.
Підстав для зміни розподілу судових витрат за наслідками апеляційного перегляду справи у відповідності до вимог частини 6 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України немає.

Керуючись статтями 241, 243, 308, 311, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 17 січня 2023 року у справі №300/497/22 – без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції лише у випадках, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України. 

Головуючий суддя	 	Т. В. Онишкевич 	
судді	 	Р. П. Сеник 	
 	 	Н. М. Судова-Хомюк