Справа № 455/1543/21                                                Головуючий у 1 інстанції: Пошивак Ю.П. 
Провадження № 22-ц/811/814/23                                 Доповідач в 2-й інстанції: Копняк С. М. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

       04 травня 2023 року Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого - Копняк С.М.,
суддів: Бойко С.М., Ніткевича А.В.,
секретар судового засідання - Зеліско-Чемерис К.Р.,
з участю – представника позивача – адвоката Шемеляк Г.Г., представника відповідача – адвоката Бущака Р.Є.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові в режимі відеоконференцзв`язку апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Старосамбірського районного суду Львівської області від 03 березня 2023 року (повний текст ухвали складено 07 березня 2023 року), у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: Хирівська міська рада Самбірського району Львівської області, ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про встановлення земельного сервітуту,

В С Т А Н О В И В:

у провадженні Старосамбірського районного суду Львівської області перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: Хирівська міська рада Самбірського району Львівської області, ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про встановлення земельного сервітуту.
Ухвалою Старосамбірського районного суду Львівської області від 03 березня 2023 року призначено у справі судову земельно-технічну експертизу, проведення якої доручено Львівському науково-дослідному інституту судових експертиз.
На вирішення експертизи поставлено такі питання:
- які варіанти технічно можливі для влаштування заїзду (проходу) на земельну ділянку власника житлового будинку з надвірними господарськими спорудами та землекористувача ОСОБА_1 по АДРЕСА_1 без встановлення земельного сервітуту ?;
- якщо так, то надати всі можливі варіанти для влаштування заїзду до будинковолодіння ОСОБА_1 , як власника житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами та землекористувача земельної ділянки по АДРЕСА_2 з АДРЕСА_1 без встановлення земельного сервітуту ?.
Попереджено експерта про кримінальну відповідальність за ст.ст. 384, 385 КК України.
Надано експерту для проведення експертизи матеріали цивільної справи № 455/1543/21.
Оплату за проведення експертизи покладено на ОСОБА_2 , роз`яснено їй при цьому положення ст. 109 ЦПК України про наслідки ухилення від участі в експертизі.
Провадження у справі № 455/1543/21 зупинено до закінчення проведення судової земельно-технічної експертизи та повернення справи до Старосамбірського районного суду Львівської області.
В березні 2023 року ОСОБА_1 оскаржила ухвалу суду першої інстанції, подавши апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Старосамбірського районного суду Львівської області від 03 березня 2023 року, відмовити в задоволенні клопотання ОСОБА_2 про призначення судової експертизи, справу направити для подальшого розгляду до суду першої інстанції.
Апеляційна скарга мотивована тим, що оскільки клопотання про призначення експертизи подано відповідачем на стадії розгляду справи по суті, а в поданому відзиві на позовну заяву не зазначено про цей доказ, експертиза призначена судом з порушенням норм процесуального права, адже відсутні правові та процесуальні підстави для її призначення. У клопотанні про призначення експертизи, а також в судовому засіданні 03 березня 2023 року, представник відповідача не навів жодних причин, які б унеможливили би подання цього клопотання на стадії підготовчого провадження. 
При цьому, судом не взято до уваги, що провадження у справі відкрито в листопаді 2021 року. До позовної заяви додано висновок земельно-технічної експертизи щодо визначення земельного сервітуту, виготовлений на замовлення позивачки, який відповідачем під сумнів не ставиться. 
Через тривале вирішення питання щодо встановлення земельного сервітуту в судовому порядку, позивачка, починаючи з червня 2021 року повністю позбавлена можливості будь-якого проходу та заїзду до належного їй будинку, оскільки іншого проходу чи проїзду до її будинку немає. 
У скарзі зазначається про те, що під час виготовлення технічної документації із землеустрою, попередній землекористувач земельної ділянки, належної на даний час відповідачці ОСОБА_2 , а саме ОСОБА_3 (мама відповідачки) у відповідній заяві, посвідченій секретарем сільської ради, надала згоду позивачці на безоплатне строкове користування належною їй земельною ділянкою для права пожиттєвого пішого проходу ОСОБА_1 та права пожиттєвого проїзду на легковому транспортному засобі по наявному шляху до належного ОСОБА_1 житлового будинку.
В квітні 2023 року від ОСОБА_2 надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому міститься прохання залишити оскаржувану ухвалу без змін, а апеляційну скаргу – без задоволення.
Відзив на апеляційну скаргу мотивований законністю та обґрунтованістю ухвали суду першої інстанції.
Відповідно до частини першої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Аналіз змісту позовної заяви, та матеріалів справи свідчить, що предметом позову є встановлення земельного сервітуту.
Відповідно до частини першої статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Ці дані встановлюються такими засобами, як висновками експертів (пункт 2 частини другої статті 76 ЦПК України).
Згідно зі статтею 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.
Судова експертиза - це дослідження на основі спеціальних знань у галузі науки, техніки, мистецтва, ремесла тощо об`єктів, явищ і процесів з метою надання висновку з питань, що є або будуть предметом судового розгляду (стаття 1 Закону України «Про судову експертизу»).
Згідно із частинами першою – третьою статті 102 ЦПК України висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені експертові, складений у порядку, визначеному законодавством. Предметом висновку експерта може бути дослідження обставин, які входять до предмета доказування та встановлення яких потребує наявних у експерта спеціальних знань. Предметом висновку експерта не можуть бути питання права. Висновок експерта може бути підготовлений на замовлення учасника справи або на підставі ухвали суду про призначення експертизи.
Суд призначає експертизу у справі за сукупності таких умов: 1) для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо; 2) сторонами (стороною) не надані відповідні висновки експертів із цих самих питань або висновки експертів викликають сумніви щодо їх правильності (частина перша статті 103 ЦПК України)
Відповідно до частини першої статті 104 ЦПК України про призначення експертизи суд постановляє ухвалу, в якій зазначає підстави проведення експертизи, питання, з яких експерт має надати суду висновок, особу (осіб), якій доручено проведення експертизи, перелік матеріалів, що надаються для дослідження, та інші дані, які мають значення для проведення експертизи.
Згідно з частиною першою статті 7-1 Закону України «Про судову експертизу» підставою проведення судової експертизи є відповідне судове рішення чи рішення органу досудового розслідування, або договір з експертом чи експертною установою - якщо експертиза проводиться на замовлення інших осіб.
Відповідно до статті 98 ЗК України право земельного сервітуту - це право власника або землекористувача земельної ділянки на обмежене платне або безоплатне користування чужою земельною ділянкою (ділянками).
Земельний сервітут здійснюється способом, найменш обтяжливим для власника земельної ділянки, щодо якої він встановлений.
Згідно зі статтями 91, 96 ЗК України власники земельних ділянок та землекористувачі зобов`язані не порушувати прав власників суміжних земельних ділянок та землекористувачів; дотримуватися правил добросусідства та обмежень, пов`язаних з встановленням земельних сервітутів та охоронних зон.
Відповідно до статті 401 ЦК України право користування чужим майном (сервітут) може бути встановлене щодо земельної ділянки, інших природних ресурсів (земельний сервітут) або іншого нерухомого майна для задоволення потреб інших осіб, які не можуть бути задоволені іншим способом. Сервітут може належати власникові (володільцеві) сусідньої земельної ділянки, а також іншій, конкретно визначеній особі (особистий сервітут). Потреба встановлення сервітуту виникає у тих випадках, коли власник майна не може задовольнити свої потреби іншим способом.
Сервітут може бути встановлений договором, законом, заповітом або рішенням суду. (стаття 103 ЗК України). У разі недосягнення домовленості про встановлення сервітуту та про його умови, спір вирішується судом за позовом особи, яка вимагає встановлення сервітуту (стаття 402 ЦК України).
Статтею 404 ЦК України визначено, що право користування чужою земельною ділянкою або іншим нерухомим майном полягає у можливості проходу, проїзду через чужу земельну ділянку, прокладання та експлуатації ліній електропередачі, зв`язку і трубопроводів, забезпечення водопостачання, меліорації тощо. Особа має право вимагати від власника (володільця) сусідньої земельної ділянки, а в разі необхідності - від власника (володільця) іншої земельної ділянки надання земельного сервітуту.
У постанові Верховного Суду від 18 січня 2021 року у справі № 372/1567/17 (провадження № 61-9772св19) зроблено такий висновок: «Отже, закон вимагає від позивача надання суду доказів на підтвердження того, що нормальне використання своєї власності неможливо без обмеження сервітутом чужої земельної ділянки. При цьому слід довести, що задоволення потреб позивача неможливо здійснити яким-небудь іншим способом».
Близькі за змістом висновки викладено також в постановах Верховного Суду від 06 червня 2018 року у справі № 539/1427/16-ц (провадження № 61-4381св18), від 14 березня 2018 року у справі № 551/176/16-ц (провадження № 61-2809св18) та від 12 грудня 2018 року у справі № 369/3190/16-ц (провадження № 61-26490св18) і від 30 січня 2018 року у справі № 740/737/15 (провадження № 61-596св18).
З огляду на предмет доказування у даній справі, враховуючи, що експертизою, яка була проведена на замовлення позивача питання щодо нормального використання його земельної ділянки без обмеження сервітутом чужої земельної ділянки (відповідача у справі) не вирішувалося, а дане питання поставлено на вирішення експертів відповідачем у поданому клопотанні про призначення судової експертизи, а також те, що встановлення таких обставин, які входять до предмета доказування потребує наявних лише у експерта спеціальних знань, суд першої інстанції дійшов вірного висновку щодо наявності передбачених процесуальним законом підстав для призначення у справі судової земельно-технічної експертизи.
Зміст оскаржуваної ухвали узгоджується з положеннями статті 104 ЦПК України.
Щодо доводів апеляційної скарги про те, що клопотання про призначення експертизи заявлено не під час підготовчого провадження, а під час розгляду справи по суті, колегія суддів такі відхиляє, адже в силу вимог абзацу другого частини другої статті 376 ЦПК України порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи, а у справі, що переглядається не встановлено невірного вирішення по суті питання щодо призначення експертизи у справі.
Колегія суддів також відхиляє доводи скарги про те, що під вирішення питання про призначення експертизи судом не враховано того,що під час виготовлення технічної документації із землеустрою, попередній землекористувач земельної ділянки, належної на даний час відповідачці ОСОБА_2 , а саме ОСОБА_3 (мама відповідачки) у відповідній заяві, посвідченій секретарем сільської ради, надала згоду позивачці на безоплатне строкове користування належною їй земельною ділянкою для права по життєвого пішого проходу ОСОБА_1 та права по життєвого проїзду на легковому транспортному засобі по наявному шляху до належного ОСОБА_1 житлового будинку, з тих підстав, що таким доказам надається оцінка під час розгляду справи по суті, а не під час вирішення питання про призначення експертизи.
Також, з цих самих підстав колегія судів відхиляє і доводи апеляційної скарги про те, що докази, зокрема, висновок експерта, подані з порушення строку подання судом не оцінюються.
Не спростовують вірних висновків суду також доводи апеляційної скарги про тривалість розгляду справи судом першої інстанції, адже такі не стосуються вирішення по суті питання щодо наявності підстав для призначення у справі відповідної експертизи саме судом, а не проведення її на замовлення учасника справи.
Відтак, доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду справи.
Згідно із статтею 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Враховуючи викладене, апеляційний суд доходить висновку, що оскаржувану ухвалу слід залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення, оскільки її доводи вірних висновків суду не спростовують, ухвала постановлена з додержанням норм процесуального права.
Відповідно до статті 382 ЦПК України в резолютивній частині постанови суду апеляційної інстанції зазначаються, зокрема, новий розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, - у випадку скасування або зміни судового рішення; розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.
З урахуванням висновків суду апеляційної інстанції щодо залишення апеляційної скарги без задоволення, підстави для здійснення розподілу судових витрат за розгляд справи судом апеляційної інстанції, відсутні.
Керуючись статтями 259, 268, 367, 368, 374, 375, 382 – 384 ЦПК України, Львівський апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Ухвалу Старосамбірського районного суду Львівської області від 03 березня 2023 року залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, в касаційному порядку оскарженню не підлягає.
Повний текст постанови складено 08 травня 2023 року.

Головуючий                                                                С.М. Копняк

Судді:                                                                        С.М. Бойко

                                                                               А.В. Ніткевич