Справа № 729/750/22 	Головуючий у 1 інстанції Демченко Л. М. 	
Провадження № 33/4823/339/23 	  	
Категорія - ч. 1 ст. 130 КУпАП.         	  	

П О С Т А Н О В А 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 червня 2023 року 	місто Чернігів	

Чернігівський апеляційний суд в складі:
головуючого судді - Оседача М.М.,
за участю захисника – адвоката Антосини Р.С. (в режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові в порядку дистанційного судового провадження (в режимі відеоконференції) справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника-адвоката Антосини Р.С. в інтересах особи, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Бобровицького районного суду Чернігівської області від 06 березня 2023 року, -
                                   В С Т А Н О В И В :

Цією постановою:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець та зареєстрований в                   АДРЕСА_1 , житель АДРЕСА_2 , громадянин України, головний інженер «Укркомплект монтажналагодження»  (м. Київ, вул. Березанівська, 12/6),

притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі – КУпАП) з накладенням стягнення у виді штрафу у розмірі  17 000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.
  
Стягнуто із ОСОБА_1 судовий збір на користь держави у сумі 536,80 грн.

Як встановив суд, 28 вересня 2022 року о 00 год. 50 хв. на автодорозі  м. Бобровиця – с. Кобижча, ОСОБА_1 керував автомобілем BMW X5, д.н.з НОМЕР_1 , у стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння зі згоди водія проводився в установленому законом порядку в КНП «Бобровицька опорна лікарня», чим порушив вимоги п. 2.9 (а) Правил дорожнього руху.

Не погодившись із рішенням суду, захисник-адвокат Антосина Р.С. в інтересах ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову місцевого суду скасувати як незаконну, необґрунтовану та закрити провадження по справі за відсутності в діях його підзахисного складу даного адміністративного правопорушення. Вважає, що висновок суду не відповідає фактичним обставинам справи. Зазначає, що в матеріалах справи відсутні докази того, що ОСОБА_1 здійснював керування транспортним засобом, а керував автомобілем його знайомий, а тому, на думку апелянта, його підзахисного безпідставно було притягнуто до адміністративної відповідальності. Також, апелянт вважає, що письмові  пояснення свідків, що містяться в матеріалах справи є неналежними доказами, оскільки останніх не було допитано в судовому засіданні суду першої інстанції. Окрім цього, посилається на те, що відеозапис не є безперервним та не відображає усіх обставин даної події і не містить інформації про даний технічний засіб.

У судове засідання апеляційної інстанції ОСОБА_1 не з`явився, про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, заяв про відкладення розгляду справи не подавав. 
При цьому, в судовому засіданні (в режимі відео конференції) захисник зазначив, що ОСОБА_1 був поінформований належним чином про час та місце слухання справи та не заперечував щодо розгляду справи за його відсутності.

Відповідно до вимог ч.6 ст.294 КУпАП участь особи, яка подала скаргу, чи інших осіб, які беруть участь у провадженні справи про адміністративне правопорушення, в розгляді справи судом апеляційної інстанції, не є обов`язковою. Наведене положення відповідає практиці Європейського суду з прав людини, аналіз якої свідчить про те, що відсутність особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, під час розгляду справи судом апеляційної інстанції не може автоматично вважатися порушенням п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Заслухавши пояснення захисника (в режимі відеоконференції), який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, дослідивши матеріали справи та доводи скарги, апеляційний суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний в тому числі з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Судом першої інстанції вимоги зазначених норм Кодексу України про адміністративні правопорушення не дотримані в повному обсязі.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ №261612 від 28.09.2022 року, в вину ОСОБА_1 ставилося вчинення ним правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, яке полягало у тому, що він 28 вересня 2022 року о 00 год. 50 хв. на автодорозі  м. Бобровиця – с. Кобижча, керував автомобілем BMW X5, д.н.з НОМЕР_1 , у стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння зі згоди водія проводився в установленому законом порядку в КНП «Бобровицька опорна лікарня», чим порушив вимоги п. 2.9 (а) Правил дорожнього руху. 

Проте суд апеляційної інстанції не погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність в діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки такий висновок не відповідає фактичним обставинам справи та не узгоджується із наявними в матеріалах справи доказами, які були неповно досліджені судом з точки зору їх допустимості.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Протокол про адміністративне правопорушення сам по собі, без підтвердження іншими належними та допустимими доказами, не є безумовним та беззаперечним доказом доведення вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення, являє собою лише початковий правовий висновок щодо дій певної особи, в якому фактично формулюється обвинувачення особи у вчиненні певного правопорушення.

Суд першої інстанції як на доказ вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП послався на протокол про адміністративне правопорушення відносно останнього та на відеозапис вказаної події, яка зафіксована на нагрудну камеру поліцейського.

Диспозиція ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачає відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Порядок проходження огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції визначений ст. 266 КУпАП, а також затверджений Постановою Кабінету Міністрів України № 1103 від 17.12.2008 року «Порядок направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду», та регулюється Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі-Інструкція), затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015 року № 1452/735.

Згідно п. 6 розділу І Інструкції, огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом, а також лікарем закладу охорони здоров`я.

Системний аналіз даної норми закону дозволяє суду зробити висновок про те, що відповідальність несе особа, яка керує транспортним засобом, тобто переміщує його в просторі шляхом певних дій.

Відповідно до п.1.10 Правил дорожнього руху, водієм є особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія відповідної категорії.

Таким чином, відповідальність за ст. 130 КУпАП настає лише у випадках керування транспортним засобом водієм в стані алкогольного чи іншого сп`яніння.

Наявні в матеріалах справи відеозаписи працівників патрульної поліції відносно ОСОБА_1 в порушення п. 5 розділу ІІ Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом МВС України № 1026 від 18.12.2018 року, складаються з окремих файлів, не є безперервними і послідовними, в зв`язку з чим, з даних відеозаписів неможливо встановити усі обставини події, що є порушенням Інструкції.

Матеріали справи в тому числі і відеозапис працівників поліції не містять достатніх та переконливих доказів того, що ОСОБА_1 перед тим, як до нього підійшли працівники поліції, керував транспортним засобом. Відеозапис інформації про рух транспортного засобу та керування ОСОБА_1 автомобілем не містить, а є лише розмова працівників поліції в темну пору доби із чоловіком, який лише перебуває на водійському місці автомобіля, двигун якого вимкнений. Більш того, із відеозапису відсутній і сам факт проходження ОСОБА_1 відповідного огляду на стан сп`яніння у закладі охорони здоров`я. 

До того ж, працівники поліції всупереч вимогам Закону взагалі не роз`яснили ОСОБА_1 його процесуальні права, а також і безпосереднє право скористатися правовою допомогою, що є істотним процесуальним порушенням права ОСОБА_1 на правовий захист,  що є підставою вважати всі наступні дії поліцейських та здобуті у справі дані, незаконними. Вказане порушення не усувається посиланням в протоколі на ст. 268 КУпАП, оскільки відеозаписом це не підтверджено.

Оскільки матеріали справа не містить доказів керування        ОСОБА_1 транспортним засобом, висновки суду першої інстанції про порушення ним п.2.9 «а» Правил дорожнього руху є необґрунтованими.

Рапорт співробітника поліції (а.с.9) суд апеляційної інстанції з урахуванням особливостей даної справи, вважає недостатнім доказом того, що ОСОБА_1 був водієм і повинен нести відповідальність                                за ч. 1 ст. 130 КУпАП. 

Згідно з пунктом 2 розділу І цієї Інструкції огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Відповідно до п. 3 Інструкції ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, порушення мови, виражене тремтіння пальців рук, різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя, поведінка, що не відповідає обстановці.

Проте, як вбачається з дослідженого апеляційним судом відеозапису, в порушення вказаних вимог, ознака як поведінка, що не відповідає обстановці працівником поліції названа не була, але така зазначена у акті огляду на стан сп`яніння, що ставить під сумнів також і законність вимог поліцейського про проходження огляду ОСОБА_1   на стан алкогольного сп`яніння, чи то на місці зупинки транспортного засобу, чи огляд у закладі охорони здоров`я.

Вищенаведені докази вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП апеляційний суд визнає недопустимими, а будь-яких інших доказів, які б беззаперечно доводили вину останнього у вчинені інкримінованого йому правопорушення, матеріали справи не містять.

У свою чергу, згідно з вимогами ст.62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема по справам «Кобець проти України» від 14 лютого 2008 року, «Берктай проти Туреччини» від 8 лютого 2001року,«Лавенте проти Латвії» від 07 листопада 2002 року неодноразово вказує, що оцінюючи докази суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП не підтверджується наявними у справі і наданими суду доказами.

За таких обставин, апеляційний суд немає процесуально-правових підстав для відхилення доводів апелянта, відтак апеляційна скарга підлягає задоволенню, постанова суду скасуванню.
Тому, ураховуючи практику ЄСПЛ та загальні принципи судочинства, апеляційний суд констатує істотні порушення при оформленні працівниками поліції протоколу про адміністративне правопорушення та матеріалів справи, на що суд першої інстанції не звернув уваги, а тому оскаржувана постанова підлягає скасуванню із закриттям провадження по справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в діях останнього складу даного адмінправопорушення.
На підставі викладеного, керуючись статтею 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, апеляційний суд – 

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу захисника-адвоката Антосини Р.С. в інтересах особи, що притягується до адміністративної відповідальності           ОСОБА_1   – задовольнити.

Постанову Бобровицького районного суду Чернігівської області від 06 березня 2023 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП – скасувати, та закрити провадження у справі про притягнення                                             ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за             ч. 1 ст. 130 КУпАП на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. 

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно є остаточною і оскарженню не підлягає.         

Суддя	М. М. Оседач