ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 квітня 2023 року
м. Хмельницький

Справа № 686/21388/22
Провадження № 22-ц/4820/835/23

Хмельницький апеляційний суд у складі колегії
суддів судової палати з розгляду цивільних справ
Грох Л.М. (суддя-доповідач), Янчук Т.О., Ярмолюка О.І., 
секретар судового засідання Заворотна А.В.

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Держави Україна, представник - Верховний Суд про відшкодування моральної шкоди, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області в складі судді Стефанишина С.Л. від 28 лютого 2023 року. 
Заслухавши доповідача, ознайомившись з доводами апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, суд, -

в с т а н о в и в: 

У жовтні 2022 року позивач, звертаючись в суд з цим позовом до відповідача, посилався на те, що йому завдано моральну шкоду невиконанням рішення судів у справі № 2270/14181/11, яке полягає у активній бездіяльності посадових і службових осіб відповідача.
Завдана йому моральна шкода полягає у моральних стражданнях та хвилюваннях, які були ним перенесені під час тривалого очікування на виконання рішення суду та повернення йому паспортної книжки. 
Невиконанням рішення суду порушено його право приватної власності, право на справедливий суд та право на відшкодування витрат. Згідно прецедентної практики ЄСПЛ право заявника на відшкодування моральної шкоди у випадку надмірно тривалого невиконання рішення суду, за що держава несе відповідальність, яка презюмується. 
З цих підстав позивач просив стягнути з держави Україна на його користь моральну шкоду у розмірі 1 трильйон гривень за період невиконання судового рішення з 12.09.2022 року по 13.10.2022 року.
Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 28.02.2023 року в задоволенні позову ОСОБА_1 до держави Україна, представник Верховний Суд, про відшкодування моральної шкоди, - відмовлено.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду як незаконне та ухвалити нове судове рішення, яким позов задовольнити. На його думку, судом першої інстанції не враховано обставини, які мають значення для справи, не надано оцінку доказам, на які посилався позивач. Не враховано встановлений рішенням суду факт невиконання судового рішення у справі № 2270/14181/11 та моральні страждання, встановлені у справі № 686/8422/20, №686/13784/21, №686/4032/21, які мають преюдиційне значення. Крім того, його не повідомлено про розгляд справи, що є безумовною підставою для скасування рішення.
У відзиві Верховний Суд просить апеляційну скаргу залишити без задоволення як безпідставну. Позивачем не зазначено, якими діями чи бездіяльністю Верховного Суду завдано йому моральну шкоду. У Верховного Суду відсутні повноваження представляти державу Україну у спірних правовідносинах, які фактично пов`язані зі здійсненням правосуддя іншим судом. 
Сторони в засідання апеляційного суду не з`явилися, будучи належно повідомленими про розгляд справи.
Апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з таких підстав.
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Встановлено, що постановою Хмельницького окружного адміністративного суду від 12.11.2011 року у справі №2270/14181/11, яка залишена в силі ухвалою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 10.05.2012 року, адміністративний позов було задоволено частково та зобов`язано Хмельницький відділ УМВС України в Хмельницькій області невідкладно вклеїти фотографію в паспорт громадянина України ОСОБА_1 , який видати йому на руки та відмовлено в задоволенні позову в частині позовних вимог про відшкодування моральної шкоди.
Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з безпідставності заявлених позовних вимог. 
Так, статтею 56 Конституції України встановлено, що кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, в тому числі, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.
Згідно з ч.ч. 3, 5 ст. 23 ЦК України якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.
За змістом ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.
В силу ч. 1 ст. 1173 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.
Отже, за змістом наведених норм права в деліктних правовідносинах юридичною підставою відповідальності, яка виникає внаслідок заподіяння шкоди, є склад цивільного правопорушення. До його елементів належать протиправна поведінка завдавача шкоди, настання шкоди, причинно-наслідковий зв`язок між шкодою та протиправною поведінкою завдавача шкоди, вина останнього.
При цьому на потерпілого (позивача) покладається обов`язок довести факт неправомірної поведінки відповідача, заподіяння ним шкоди та її розмір, а також причинно-наслідковий зв`язок між протиправною поведінкою завдавача шкоди та негативними наслідками. У свою чергу, відповідач має довести відсутність своєї вини у спричиненні шкоди потерпілому (позивачу).
У випадку завдання громадянинові шкоди внаслідок незаконних рішень, дій або бездіяльності органів державної влади, їх посадових і службових осіб шкода відшкодовується у повному обсязі незалежно від вини цих органів та осіб.
Право на відшкодування моральної шкоди виникає у особи, у тому числі внаслідок неправомірних дій щодо неї або членів її сім`ї, якщо це призвело до фізичних і душевних страждань потерпілого.
У разі вирішення спору судом розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди визначається залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються моральні втрати особи, що призвели до порушення його нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Також враховуються обставини, що призвели до погіршення або позбавлення можливості реалізації особою своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.
Моральна шкода відшкодовується потерпілому (позивачеві) одноразовим платежем. Якщо договором або законом не передбачене багаторазове відшкодування моральної шкоди у спірних правовідносинах, то позови про таке відшкодування не підлягають задоволенню.
Такі правові висновки викладені Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 25 березня 2020 року (справа № 641/8857/17).
Обґрунтовуючи свій позов, позивач не зазначив, в чому полягала незаконність дій/бездіяльності Верховного Суду, що не пов`язані зі здійсненням правосуддя, не навів жодних фактичних обставин та не надав доказів, які б свідчили про заподіяння йому Верховним Судом як представником Держави Україна моральної шкоди у правовідносинах, щодо яких виник спір.
Верховний Суд не є тим органом, який наділений повноваженнями представляти Державу Україна в спірних правовідносинах, оскільки фактично підставою позову є тривале невиконання рішення у справі № 2270/14181/11 УДМС у Хмельницькій області.
Посилання апелянта про неповідомлення його про час і місце розгляду справи є безпідставним. Так, в матеріалах справи наявна копія рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення ОСОБА_1 у справі №686/21388/22, яке він отримав 02.02.2023 року.
Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду. 
Рішення суду ґрунтується на повно і всебічно досліджених обставинах справи та ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги не вбачається.
Керуючись ст.ст. 374, 375, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 28 лютого 2023 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 01 травня 2023 року.
Судді                                                 Л.М. Грох
       
        Т.О. Янчук

О.І. Ярмолюк