УХВАЛА
 
22 травня 2023 року
м. Київ
справа № 464/4803/21
провадження № 51-890ск22
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого                       ОСОБА_1 ,
суддів                                                ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянув касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 на вирок Сихівського районного суду м. Львова від 18 листопада 2022 року та ухвалу Львівського апеляційного суду від 07 березня 2023 року щодо ОСОБА_5 ,
Встановлені обставини
За вироком Сихівського районного суду м. Львова від 18 листопада 2022 року ОСОБА_5 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК, і йому призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 6 років.
Львівський апеляційний суд ухвалою від 07 березня 2023 року апеляційну скаргу захисника ОСОБА_4 залишив без задоволення, а вирок місцевого суду щодо  ОСОБА_5  - без змін.
Вимоги касаційної скарги і доводи особи, яка її подала
У касаційній скарзі захисник не погоджується з вищевказаними судовими рішеннями, просить їх скасувати та закрити кримінального провадження щодо   ОСОБА_5 на підставі п. 3 ч. 1 ст. 284 КПК. 
 
Мотиви Верховного Суду
Перевіривши відповідність касаційної скарги вимогам ст. 427 КПК, колегія суддів дійшла висновку, що касаційну скаргу подано без додержання вимог зазначеної статті.
Відповідно до пункту 4 ч. 2 ст. 427 КПК касаційна скарга має містити обґрунтування заявлених скаржником вимог, із зазначенням того, у чому саме полягає незаконність чи необґрунтованість судових рішень.
Частиною 1 ст. 438 КПК визначено, що підставами для скасування або зміни судових рішень при розгляді справи в суді касаційної інстанції є лише: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону (ст. 412 КПК), неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність (ст. 413 КПК) чи невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого (ст. 414 КПК).
Посилаючись у касаційній скарзі на незаконність судового рішення, особа, котра подає касаційну скаргу, має вказати на конкретні порушення закону, що є підставами для скасування або зміни судового рішення, які, на її думку, були допущені судами при винесенні судових рішень, навести конкретні аргументи на обґрунтування кожної позиції.
Водночас слід ураховувати, що відповідно до ст. 433 КПК суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.
Однак усупереч наведеним положенням закону, захисник у касаційній скарзі не навів обґрунтування незаконності рішень судів першої та апеляційної інстанції відповідно до статей 412, 413 КПК.
Касаційна скарга не містить посилань на обставини, які не були враховані судами першої та апеляційної інстанцій під час постановлення їх рішень, а відповідно до цього, й на порушення положень матеріального і процесуального законів, які, на думку захисника, були допущені місцевим та апеляційним судами.
Натомість в касаційній скарзі наголошується на неповноті судового розгляду та невідповідності висновків суду першої інстанції фактичним обставинам кримінального провадження, що відповідно до статей 433, 438 КПК не є предметом перегляду касаційним судом.
Крім того, у касаційній скарзі не зазначено, які саме клопотання сторони захисту в суді апеляційної інстанції, усупереч вимогам ч. 3 ст. 404 КПК, апеляційний суд безпідставно не задовольнив та у дослідженні яких обставин, установлених під час кримінального провадження і досліджених судом першої інстанції не повністю або з порушеннями (у чому полягає неповнота і порушення) відмовив. 
Крім того, захисник у касаційній скарзі формально посилається на те, що апеляційний суд належним чином не мотивував своє рішення про відмову в задоволенні апеляційної скарги захисника, при цьому не вказують, яких конкретно доводів, наведених в апеляційній скарзі, усупереч ст. 419 цього Кодексу апеляційний суд узагалі не дослідив, не перевірив та не оцінив, унаслідок чого визнав їх необґрунтованими.
В касаційній скарзі відсутні конкретні мотиви щодо незаконності усіх висновків апеляційного суду, постановлених за результатам розгляду апеляційної скарги захисника, з посиланням на конкретні положення процесуального та матеріального права.
Крім того, в касаційній скарзі захисник не зазначив чи бажає брати участь у касаційному розгляді кримінального провадження, як це передбачено ч. 3 ст. 427 КПК.
Усупереч ч. 6 ст. 427 КПК до касаційної скарги не додано її копій із додатками в кількості, необхідній для надіслання сторонам кримінального провадження й усім учасникам судового провадження.
Вказані недоліки касаційної скарги перешкоджають вирішенню питання про відкриття касаційного провадження.
З огляду на викладене, оскільки подана захисником касаційна скарга не відповідає вимогам ст. 427 КПК, Верховний Суд вважає за необхідне на підставі ч. 1 ст. 429 КПК залишити її без руху та встановити строк, необхідний для усунення допущених недоліків.
Керуючись ч. 1 ст. 429 КПК, Суд
постановив:
Залишити без руху касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 на вирок Сихівського районного суду м. Львова від 18 листопада 2022 року та ухвалу Львівського апеляційного суду від 07 березня 2023 року щодо ОСОБА_5 та встановити строк для усунення недоліків - десять днів із дня отримання копії ухвали.
У разі не усунення недоліків скарги в установлений строк, вона буде повернута.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:
 
ОСОБА_1                                               ОСОБА_2                                         ОСОБА_3