Справа № 442/443/23                                Головуючий у 1 інстанції: Курус Р.І. 
Провадження № 22-ц/811/662/23                 Доповідач в 2-й інстанції: Савуляк Р. В. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

04 липня 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі: 
головуючого судді: Савуляка Р.В.,
суддів: Мікуш Ю.Р., Приколоти Т.І.,
без участі сторін, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_1 та Дрогобицького відділу державної виконавчої служби у Дрогобицькому районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції на ухвалу Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 22 лютого 2023 року у справі за скаргою ОСОБА_1 на дії державного виконавця – заступника начальника Дрогобицького відділу державної виконавчої служби у Дрогобицькому районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Кушнір Світлани Тадеївни, за участю сторін виконавчого провадження – ОСОБА_2 ,-

ВСТАНОВИЛА:

У січні 2023 року ОСОБА_1 звернулася до суду з скаргою на дії державного виконавця – заступника начальника Дрогобицького відділу державної виконавчої служби у Дрогобицькому районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Кушнір Світлани Тадеївни, за участю сторін виконавчого провадження – ОСОБА_2 .
В обґрунтування скарги зазначала, що на примусовому виконанні у Дрогобицькому відділі державної виконавчої служби у Дрогобицькому районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції перебуває зведене виконавче провадження ЗВП 65188076, яке включає 22 виконавчих провадження, в тому числі і виконавче провадження ВП 25780960 по примусовому виконанню виконавчого листа ВЛ № 2-123/09, виданого 23 жовтня 2009 року, згідно рішення Дрогобицького міськрайонного суду від 16 вересня 2009 року про стягнення аліментів з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/3 частини зі всіх видів заробітку щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 06 жовтня 2009 року і до досягнення ним повноліття.
11 квітня 2011 року була винесена постанова про відкриття ВП 25780960.
29 січня 2019 року державним виконавцем в особі заступника начальника Стрийського МРВ ДВС ГТУЮ у Львівській області Мацюпи А. складено розрахунок заборгованості по сплаті аліментів за період з 07 жовтня 2007 року по 06 жовтня 2009 року, згідно якого сума заборгованості становить 4521,88 євро та 3606,88 грн.
15 грудня 2017 року державним виконавцем Дрогобицького МРВ ДВС ГТУЮ у Львівській області Ільницькою О.І. складено розрахунок заборгованості по сплаті аліментів за період з 07 жовтня 2009 року по 01 грудня 2017 року, згідно якого сума заборгованості становить 8941,33 євро та 248,45 грн.
08 лютого 2021 року державним виконавцем Дрогобицького МРВ ДВСГТУЮ у Львівській області Харів Х.І. складено розрахунок заборгованості по сплаті аліментів за період 01 грудня 2017 року – 22 червня 2018 року в сумі 3185, 06 євро.
16 січня 2023 року на електронну адресу скаржник отримала розрахунок заборгованості по сплаті аліментів від 16 січня 2023 року, здійснений заступником начальникаДрогобицького відділу державної виконавчої служби у Дрогобицькому районі Кушнір С.Т. станом на 01 січня 2023 року, з яким вона не погодилась.
В розрахунку вказано, що в червні 2021 року їй було перераховано 1959,00 грн. кошти від реалізації + 2454,25 грн., а всього 4401,08 грн., що не відповідає дійсності. В матеріалах ВП 25780960 наявні розпорядження про перерахунок на банківський рахунок НОМЕР_1 в АТ КБ«Приватбанк» коштів у сумі лише 2454,25 грн. Це також підтверджується випискою по банківському рахунку в АТ КБ «Приватбанк» НОМЕР_2 , на який від ДВС поступили кошти у сумі лише 2454,25 грн., що спростовує перерахунок коштів у розмірі 4401,08 грн.
Також вказувала, що в розрахунку вказано, що заборгованість у боржника зі сплати аліментів станом на 01 січня 2023 року становить 12126,39 евро та 123526,47 грн., що не відповідає дійсності.
18 вересня 2019 року по справі № 522/4045/13-ц Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду постановив: «оскільки відповідач отримував заробітну плату в валюті, той й заборгованість по аліментам належить стягнути саме в тій валюті, в якій була виплачена заробітна плата». Разом з тим, зазначені вимоги державним виконавцем не дотримані, перерахунку на дату зарахування платежу в національній грошовій одиниці у валюту, в якій боржник отримував зарплату, відділом ДВС не було проведено.
Зазначала, що до складу зведеного виконавчого провадження 65188076 входить також ВП 61698021 - по примусовому виконанню виконавчого листа ВЛ 442/2224/19, виданого 25 березня 2020 року, стягнення з ОСОБА_4 в користь ОСОБА_5 пені за прострочення сплати аліментів у розмірі 8941,33 євро та 248,45 грн. за період 07 жовтня 2007 року – 01 грудня 2017 року, згідно рішення Дрогобицького міськрайонного суду від 06 лютого 2020, залишеного без змін постановою Львівського апеляційного суду від 05 серпня 2020 року.
23 квітня 2021 року після утворення зведеного виконавчого провадження, до якого приєднане провадження про стягнення аліментів на неповнолітнього, державним виконавцем створено платіжну вимогу № НОМЕР_3 до АБ "Укргазбанк" про списання коштів з рахунку боржника НОМЕР_4 .
Кошти з АТ «Укргазбанк» поступили на депозитний рахунок ДВС - уже після створення ЗВП 65188076, та мали бути перераховані у ВП 25780960 для погашення заборгованості по аліментах на утримання неповнолітнього у відповідності до ст. 46 Закону України «Про виконавче провадження», у зведеному виконавчому провадженні існує певна черговість списання коштів, а саме: у другу чергу задовольняються вимоги щодо стягнення аліментів.
27 квітня 2021 року кошти, які надійшли з арештованого рахунку боржника в АТ«Укргазбанк» у сумі 13111,7 грн., були перераховані на її банківський рахунок в АТ «Альфа-Банк» згідно розпорядження від 27 квітня 2020 року.
В подальшому ці кошти безпідставно були враховані не у ВП 25780960 - про стягнення аліментів на утримання неповнолітнього сина, а для погашення заборгованості по сплаті пені за несвоєчасну сплату аліментів у ВП 61698021, що суперечить ст.46 Закону України «Про виконавче провадження».
Враховуючи наведеного, просила:
визнати неправомірними дії державного виконавця в особі заступника начальника Дрогобицького відділу державної виконавчої служби у Дрогобицькому районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Кушнір С.Т. щодо складання розрахунку заборгованості по аліментах від 16 січня 2023 року у виконавчому провадженні реєстраційний №25780960 та забов`язати останню усунути порушення;
скасувати розрахунок заборгованості по аліментах від 16 січня 2023 року у виконавчому провадженні реєстраційний №25780960;
зобов`язати державного виконавця в особі заступника начальника Дрогобицького відділу державної виконавчої служби у Дрогобицькому районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Кушнір С.Т. здійснити розрахунок заборгованості по сплаті аліментів у виконавчому провадженні реєстраційний №25780960 у відповідності до вимог Закону України «Про виконавче провадження».
Ухвалою Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 22 лютого 2023 року скаргу задоволено частково.
Визнано частково неправомірними дії державного виконавця – заступника начальника Дрогобицького відділу державної виконавчої служби у Дрогобицькому районі Львівської області щодо складання розрахунку заборгованості по аліментах від 16 січня 2023 року у виконавчому провадженні №25780960, скасувавши такий розрахунок та зобов`язавши державного виконавця здійснити розрахунок заборгованості по сплаті аліментів у виконавчому провадженні №25780960 відповідно до вимог Закону України "Про виконавче провадження".
В задоволенні решти скарги – відмовлено.
Вищезгадану ухвалу в апеляційному порядку оскаржила ОСОБА_1 та Дрогобицький ВДВС у Дрогобицькому районі ЗМУЮ.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 покликається на те, що в Законі України «Про виконавче провадження» не прописано, що після настання повноліття заборгованість по аліментах набуває іншого статусу по незакінченому виконавчому провадженню, аніж той, що був до настання повноліття - категорія - стягнення аліментів.
Тому, на думку скаржниці, оспорюваний платіж у розмірі 11857,00 грн повинен був бути зарахованим саме у ВП 25780960 - про стягнення аліментів, а не у ВП 61698021 - про стягнення пені.
Просить ухвалу Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 22 лютого 2023 року скасувати та постановити нове рішення яким її скаргу в частині визнання неправомірними дій державного виконавця при здійсненні розрахунку заборгованості від 16 січня 2023 року щодо зарахування платежу у розмір 11 353 грн для примусового виконання судового рішення у ВП 61698021, а не у ВП 25780960.
В апеляційній скарзі Дрогобицький ВДВС у Дрогобицькому районі ЗМУЮ покликається на те, що у АСВП №25780960 сторонами ОСОБА_1 та ОСОБА_2 договір про сплату аліментів на дитину не укладався, а отже відсутні договірні зобов`язання. Стягнення аліментів з боржника ОСОБА_2 проводиться відповідно до виконавчого листа Дрогобицького міськрайонного суду № 2-123/09 від 23 жовтня 2009 року про стягнення аліментів з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 на утримання сина ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 06 жовтня 2009 року і до досягнення ним повноліття.
Також стверджує, що 22 червня 2018 року закінчився встановлений строк для стягнення аліментів згідно виконавчого листа Дрогобицького міськрайонного суду №2-123/09 від 23 жовтня 2009 року у зв`язку із досягненням дитиною повноліття
На думку скаржника з урахуванням розрахунків від 29 січням .2018 року, 15 грудня 2017 року та 08 лютого 2021 року розмір заборгованості по аліментах по АСВП № №25780960 станом на 01 січня 2023 року державним виконавцем відповідно до закону, зроблено в межах повноважень на підставі наявні підтверджуючих документів та чинних розрахунків.
Просить ухвалу Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 22 лютого 2023 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні скарги ОСОБА_1 відмовити повністю.
05 червня 2023 року від представника Дрогобицького ВДВС у Дрогобицькому районі Львівської області Західного міжрегіонального управління юстиції – Савчин Н.В. надійшло клопотання про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду, однак колегія суддів вважає за необхідне таке клопотання відхилити оскільки воно подане без дотримання норм ч.2 ст.212 ЦПК України.
05 червня 2023 року від ОСОБА_1 надійшли письмові пояснення.
08 червня 2023 року від ОСОБА_1 надійшло клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку з поданням представником Дрогобицького ВДВС у Дрогобицькому районі Львівської області Західного міжрегіонального управління юстиції клопотання про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду, однак колегія суддів вважає такі причини не поважними у зв`язку з чим вважає за можливе проводити розгляд справи за відсутності ОСОБА_1 та представника Дрогобицького відділу державної виконавчої служби у Дрогобицькому районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції.
08 червня 2023 року від ОСОБА_2 надійшла заява про розгляд справи за її відсутності.
Частиною четвертою статті 268 ЦПК України передбачено, що у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.
У частині п`ятій статті 268 ЦПК України зазначено, що датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено – повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Отже, враховуючи наведені вище вимоги процесуального закону, датою ухвалення апеляційним судом судового рішення в даній справі, призначеній до розгляду на 08 червня 2023 року, є дата складення повного судового рішення 04 липня 2023 року.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційні скарги ОСОБА_1 та Дрогобицького відділу державної виконавчої служби у Дрогобицькому районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції до задоволення не підлягає із наступних підстав.
Постановляючи оскаржувану ухвалу про часткове задоволення вимог скарги, суд виходив з тих обставин, що розмір заборгованості по аліментах по АСВП № №25780960 станом на 01 січня 2023 року не в повній мірі обчислено державним виконавцем відповідно до закону, в межах повноважень на підставі наявних підтверджуючих документів та чинних розрахунків. В решті вимог скарги судом відмовлено за недоведеністю.
З такими висновками колегія суддів погоджується з наступних обставин.
Відповідно до вимог ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Тобто, виконавче провадження є процесуальною формою, що гарантує примусову реалізацію рішення суду, яким підтверджені права та обов`язки суб`єктів матеріальних правовідносин цивільної справи.
Статтею 5 вказаного Закону передбачено, що примусове виконання рішень покладається саме на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".
Частиною 1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що виконавець зобов`язаний вживати заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.
За приписами частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно з пунктом 9 частини першої статті 2 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження здійснюється з дотриманням, зокрема, таких засад, як забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців.
Сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи (стаття 447 ЦПК України).
Згідно норм ст. 451 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.
Частиною першою статті 74 Закону № 1404-VIII рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.
Відповідно до постанови Верховного Суду України №14 від 26 грудня 2003 року «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження» при розгляді справ за скаргами на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та за зверненнями учасників виконавчого провадження суди мають керуватися ст.55 Конституції України, ст.6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР, Законом України «Про виконавче провадження» із змінами та доповненнями, положеннями ЦПК України.
За ч. 3 ст. 71 Закону України "Про виконавче провадження" визначення суми заборгованості із сплати аліментів, присуджених як частка від заробітку (доходу), визначається виконавцем у порядку, встановленому СК України відповідно до ст. 195 СК України.
Згідно із ч. 3 ст. 195 СК України розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору - судом.
Пунктом 4 розділу XVI Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року № 512/5, визначено, що виконавець зобов`язаний обчислювати розмір заборгованості зі сплати аліментів щомісяця (додаток 15) та у випадках, передбачених частиною четвертою статті 71 Закону України «Про виконавче провадження», повідомляти про розрахунок заборгованості стягувача і боржника.
Розрахунок заборгованості обчислюється в автоматизованій системі виконавчого провадження на підставі відомостей, отриманих із: звіту про здійснені відрахування та виплати; квитанцій (або їх копій) про перерахування аліментів, наданих стягувачем чи боржником; заяв та (або) розписок стягувача; інформації про середню заробітну плату працівника для цієї місцевості; інших документів, що відображають отримання боржником доходу або сплату ним аліментів.
Враховуючи наведене, державний виконавець зобов`язаний обчислювати розмір заборгованості за аліментами. У разі незгоди заінтересованої особи з визначеним (обчисленим) державним виконавцем розміром заборгованості за аліментами, спір вирішується судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом.
Судом та матеріалами справи встановлено, що на примусовому виконанні у Дрогобицькому відділі державної виконавчої служби у Дрогобицькому районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції перебуває зведене виконавче провадження ЗВП 65188076, об`єднане 16 квітня 2021 року про стягнення боргу з ОСОБА_2 , до складу якого входить 21 виконавче провадження, в т.ч. АСВП№ 61698021 щодо виконання виконавчого листа № 442/2224/19 виданого 25 березня 2020 Дрогобицьким міськрайонним судом Львівської області про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 пені за прострочення сплати аліментів у розмірі 8941, 33 євро та 248,45 грн., по якому старшим державним виконавцем Федурко Н.В. 01 квітня 2020 року винесено постанову про відкриття виконавчого провадження.
Боржник у добровільному порядку заборгованість по виконавчому провадженню не погашав, в зв`язку з чим, державним виконавцем відповідно до вимог Закону України «Про виконавче провадження» здійснювались заходи примусового виконання.
Державними виконавцями неодноразово здійснювалися перерахунки заборгованості зі сплати аліментів.
Скаржниця оскаржує дії державного виконавця щодо складання розрахунку заборгованості по аліментах від 16 січня 2023 року у виконавчому провадженні №25780960 станом на 01 січня 2023 року.
Як вбачається з розрахунку заборгованості по аліментах від 16 січня 2023 року, в такому зазначено, що: 
згідно розрахунку заборгованості від 29 січня 2018 року за період з 07 жовтня 2007 року по 06 жовтня 2009 року борг становить 4521,88 евро та 3606,88 грн.;
згідно розрахунку заборгованості від 15 грудня 2017 року за період з 06 жовтня 2009 року по 30 листопада 2017 року борг становить 8941,33 євро та 248,45 грн.; 
згідно розрахунку заборгованості від 08 лютого 2021 року за період 01 грудня 2017 року – 30 вересня 2020 року борг становить 3185, 06 євро. 
Станом на 01 січня 2023 року заборгованість у боржника зі сплати аліментів становить 12126,39 євро та 123526,47 грн.
Також встановлено, що в рамках зазначеного вище виконавчого провадження АСВП№ 61698021 щодо виконання виконавчого листа № 442/2224/19 виданого 25 березня 2020 року Дрогобицьким міськрайонним судом Львівської області про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 пені за прострочення сплати аліментів у розмірі 8941,33 євро та 248,45 грн., 15 квітня 2020 року державним виконавцем винесено постанову про арешт майна боржника та постанову про розшук майна боржника, а саме: транспортного засобу - автомобіля АЗЛК - 407, 1958 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_5 , який значився зареєстрованим за боржником.
04 вересня 2020 року державним виконавцем винесено постанову про арешт коштів боржника, яку з метою виявлення відкритих картрахунків, скеровано у 14 банківських установ та 2 банки-учасники електронного документообігу.
Згідно отриманих відповідей, на ім"я боржника наявні відкриті картрахунки у АБ «Укргазбанк» та AT КБ «ПриватБанк».
Ухвалою Дрогобицького міськрайонного суду від 04 листопада 2020 року у справі №442/2214/19 задоволено подання старшого державного виконавця відділу ДВС Федурко Н.В., надано дозвіл на примусове проникнення до будинку під АДРЕСА_1 з метою огляду, опису та накладення арешту на виявлене майно ОСОБА_2 
24 грудня 2020 року та 28 січня 2021 року державним виконавцем, в присутності залучених працівників поліції, проведено опис та арешт рухомого майна (меблі та предмети домашнього вжитку).
19 квітня 2021 року ДП «СЕТАМ» у формі електронного документообігу скеровано заяви з відповідними пакетами документів для передачі на реалізацію арештованого рухомого майна ОСОБА_2 
18 листопада 2020 року Стрийським міськрайонним відділом ДВС ЗМУМЮ (м. Львів), у якого перебувало на виконанні, передано до Дрогобицького міськрайонного відділу ДВС ЗМУМЮ (м. Львів), виконавче провадження АСВП № 25780960 з виконання виконавчого Листа Дрогобицького міськрайонного суду № 2-123/09 від 23 жовтня 2009 року, про стягнення аліментів з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 06 жовтня 2009 року і до досягнення ним повноліття, яке прийнято державним виконавцем Харів М.І., у якої перебували на виконанні інші виконавчі провадження про стягнення заборгованості з ОСОБА_2 
16 квітня 2021 року виконавчі провадження об`єднано у зведене виконавче провадження №65188076 та передано для подальшого виконання старшому державному виконавцю Федурко Н.В.
19 квітня 2021 року до зведеного виконавчого провадження приєднано АСВП № 25780960.
Згідно відповіді АБ «Укргазбанк» від 07 квітня 2021 року, залишок коштів на арештованому рахунку ОСОБА_2 становив суму 12347,11 грн. і арешт на кошти накладено по 5-ти постановах державного виконавця, в тому числі від 10 березня 2021, 19 березня 2021 року, 30 березня 2021 року та 04 вересня 2020 року по ВП №61698021.
Відповідно до Закону України «Про банки та банківську діяльність» та Інструкції Про безготівкові розрахунки у національній валюті, списання коштів з арештованих рахунків боржника здійснюється в порядку календарного надходження постанов про арешт коштів боржника.
22 червня 2018 року закінчився встановлений строк для стягнення аліментів згідно виконавчого листа Дрогобицького міськрайонного суду №2-123/09 від 23 жовтня 2009 року - у зв`язку з досягненням дитиною повноліття, проте станом на 22 червня 2018 року наявна заборгованість по аліментах.
23 квітня 2021 року на підставі платіжної вимоги №61698021 з арештованого рахунку боржника в АБ «Укргазбанк» проведено списання коштів в сумі 13111,70 грн.
З отриманих коштів перераховано на користь ОСОБА_1 по АСВП №61698021 на виконання виконавчого листа Дрогобицького міськрайонного суду №442/2224/19 від 25 березня 2020 року кошти в сумі 11857,00 грн.
Суд першої інстанції правильно звернув увагу на те, що згідно доводів скаржниці, 27 квітня 2021 року кошти, які надійшли з арештованого рахунку боржника в АТ «Укргазбанк» у сумі 13111,7 грн., були перераховані на її банківський рахунок в АТ «Альфа-Банк» згідно розпорядження від 27 квітня 2021 року. Вважала, що в подальшому ці кошти безпідставно були враховані не у ВП 25780960 - про стягнення аліментів на утримання неповнолітнього сина, а для погашення заборгованості по сплаті пені за несвоєчасну сплату аліментів у ВП 61698021, що, на думку скаржниці, суперечить ст. 46 Закону України «Про виконавче провадження».
Разом з тим, зазначені доводи не заслуговують на увагу, оскільки відповідно до п.п. 9,10 глави XVI Інструкції з організації примусового виконання рішень, заборгованість за аліментами стягується незалежно від досягнення дитиною повноліття.
Суд правильно звернув увагу на те, що у разі наявності заборгованості, яка виникла на момент закінчення встановленого строку для стягнення аліментів, її стягнення проводиться у загальному порядку, визначеному Законом.
За таких обставин, стягнення заборгованості по аліментах в межах АСВП № 25780960 проводиться в загальному порядку, визначеному Законом України «Про виконавче провадження».
Враховуючи згадані норми, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку, що дії державного виконавця щодо розподілу коштів здійснено з дотриманням вимог статті 46 Закону України «Про виконавче провадження» .
Окрім цього, скаржниця не заперечує так само як і державний виконавець, що на електронних торгах, які відбулися 30 квітня 2021 року, 27 травня 2021 року, 28 травня 2021 року та 04 червня 2021 року реалізовано частину арештованого майна. Нереалізоване тричі на електронних торгах майно запропоновано залишити за собою ОСОБА_1 в рахунок погашення заборгованості за зведеним виконавчим провадженням.
Державним виконавцем Федурко Н.В. в розрахунку заборгованості вказувалось, що по АСВП №25780960 в червні 2021 року скаржниці було перераховано 1959,00 грн. кошти від реалізації + 2454,25 грн., а всього 4401,08 грн., що не відповідає дійсності, оскільки ОСОБА_1 було перераховано кошти у сумі лише 2454,25 грн., проти чого не заперечила державний виконавець в ході судового розгляду в суді першої інстанції і вказала, що такі порушення були допущені не нею і коли вона це виявила, отримавши скаргу ОСОБА_1 , то виключила вказану суду з розрахунку заборгованості станом на 01 лютого 2023 року, оскільки нереалізоване майно забажав залишити за собою боржник і сплатив у липні 2021 року їй за це кошти в сумі 3918 грн., що відображено в розрахунку заборгованості.
При таких обставинах дії державного виконавця Кушнір С.Т. в зазначеній частині не можна вважати неправомірними, проте, вказану суму 1959,00 грн. як кошти від реалізації необхідно виключити з розрахунку заборгованості.
Згідно розрахунку заборгованості по аліментах по АСВП №25780960, складеного 29 січня 2018 року заступником начальника Стрийського міськрайонного відділу ДВС ГТУЮ у Львівській області, загальна заборгованість зі сплати аліментів за жовтень-грудень 2007 року, січень-грудень 2008 року та січень-жовтень 2009 року по 07 жовтня 2009 року - становить 4521,88 євро, що станом на 14 січня 2019 року еквівалентно – 146825,40 грн. та 3606,88 грн.
Як встановлено, даний розрахунок заборгованості по аліментах чинний і стягувачем не оскаржувався.
Як зазначено вище, 22 червня 2018 року закінчився встановлений строк для стягнення аліментів згідно виконавчого листа Дрогобицького міськрайонного суду №2-123/09 від 23 жовтня 2009 року - у зв`язку з досягненням дитиною повноліття.
Проте, як вбачається з довідки про наявність заборгованості від 18 травня 2021 року (а.с. 48), згідно з матеріалами виконавчого провадження №25780960 за період з 07 жовтня 2007 року по 22 червня 2018 року наявна заборгованість зі сплати аліментів в сумі 4521,88 євро та 3606,88 грн., 8941,33 євро та 248,45 грн., 3185,06 грн.
Як зазначає у своєму запереченні державний виконавець, згідно відповіді Пенсійного фонду України боржник ОСОБА_2 отримує пенсію.
26 березня 2022 року набрав чинності Закон від 15 березня 2022 року № 2129-ІХ «Про внесення зміни до розділу XIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про виконавче провадження». Тимчасово, на період до припинення або скасування воєнного стану на території України: припиняється звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника (крім рішень про стягнення аліментів та рішень, боржниками за якими є громадяни російської федерації).
За таких обстави, усі стягнення, які проводяться з боржника, повинні бути здійснені лише в рамках виконавчого провадження щодо стягнення аліментів (заборгованості по аліментах).
Суд першої інстанції правильно звернув увагу на те, що 30 березня 2022 року по АСВП №25780960 винесено постанову про звернення стягнення на доходи (пенсію) ОСОБА_2 із зазначенням заборгованості в національній валюті без зазначення її еквіваленту в євро, що є неправомірним, так як у Постанові Верховного Суду від 18 вересня 2019 року по справі № 522/4045/13-ц: вказано про те, що «оскільки відповідач отримував заробітну плату у валюті, той й заборгованість по аліментам належить стягнути саме в тій валюті, в якій була виплачена заробітна плата».
Разом з тим, зазначені вимоги державним виконавцем не дотримані, перерахунку на дату зарахування платежу в національній грошовій одиниці у валюту, в якій боржник отримував зарплату, відділом ДВС не було проведено.
Таким чином, правильним є висновки суду про обґрунтованість доводів скаржниці щодо неправомірного зазначення в розрахунку заборгованості зі сплати аліментів станом на 01 січня 2023 року в сумі 12126,39 евро та 123526,47 грн. та нездійснення перерахунку на дату зарахування платежу в національній грошовій одиниці у валюту, в якій боржник отримував зарплату, оскільки, як зазначено вище, заборгованість перед ОСОБА_1 була визначена, виходячи з валюти, в якій боржник отримував заробітну плату – євро, саме в євро державним виконавцем відображався розмір такої заборгованості (зокрема, в довідці від 18 травня 2021 року, від 24 грудня 2020 року, а також і в оскаржуваному розрахунку).
Таким чином, обгрунтованим є висновок суду першої інстанції про те, що розмір заборгованості по аліментах по АСВП № №25780960 станом на 01 січня 2023 року не в повній мірі обчислено державним виконавцем відповідно до закону, в межах повноважень на підставі наявних підтверджуючих документів та чинних розрахунків. А відтак, такі дії необхідно визнати неправомірним, скасувати такий розрахунок і зобов`язати державного виконавця скласти новий розрахунок заборгованості з урахуванням встановлених обставина та відповідно до вимог Закону України "Про виконавче провадження".
Згаданих обставин Дрогобицьким відділом державної виконавчої служби у Дрогобицькому районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції не спростовано, в зв`язку з чим апеляційна скарга до задоволення не підлягає.
Згідно норм ст.375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
З врахуванням вищенаведеного, колегія суддів вважає, що доводи апеляційних скарг правильності висновків суду першої інстанції не спростовують і не дають підстав вважати, що оскаржувана ухвала постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права, в зв"язку з чим, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційні скарги ОСОБА_1 та Дрогобицького відділу державної виконавчої служби у Дрогобицькому районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції слід залишити без задоволення, а ухвалу Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 22 лютого 2023 року - залишити без змін.
Керуючись ст. 367, ст. 368, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 375, ст. 381, ст. 382, ст. 384 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційні скарги ОСОБА_1 та Дрогобицького відділу державної виконавчої служби у Дрогобицькому районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції – залишити без задоволення.
Ухвалу Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 22 лютого 2023 року – залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.
Повний текст постанови складено 04 липня 2023 року.

Головуючий:                                                                Савуляк Р.В.

Судді:                                                                        Мікуш Ю.Р.

Приколота Т.І.