ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/4837/23 Справа № 192/1925/22 	  	Суддя у 1-й інстанції - Стрельников О.О. Суддя у 2-й інстанції - Халаджи О. В.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 червня 2023 року                                                                м. Дніпро
Дніпровський апеляційний суд у складі:
судді - доповідача Халаджи О. В.
суддів: Канурної О.Д., Космачевської Т.В.,
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними в ній матеріалами, у письмовому провадженні у м. Дніпро апеляційну скаргу Кредитної спілки «Самара» на рішення Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 13 березня 2023 року у цивільній справі за позовом Кредитної спілки «Самара» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором ( суддя першої інстанції Стрельников О.О., повний текст рішення складено 14 березня 2023 року)

В С Т А Н О В И В:

       21 грудня 2022 року позивач Кредитна спілка «Самара» звернулась до Солонянського районного суду Дніпропетровської області з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, в якому просила стягнути на свою користь з відповідачки заборгованість за Договором споживчого кредиту № 27/22 від 15 лютого 2022 року в загальній сумі 10 500,00 грн., з яких: 6000,00 грн. залишок по кредиту, 4500,00 грн. проценти, нараховані за користування кредитом з урахуванням прострочених платежів.
       Рішенням Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 13 березня 2023 року позовні вимоги Кредитної спілки «Самара» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено частково.
       Стягнуто з ОСОБА_1 на користь кредитної спілки «САМАРА» за кредитним договором №27/22 від 15 лютого 2022 року заборгованість станом на 14 грудня 2022 року за кредитом - в розмірі 6000 грн. 00 коп.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь кредитної спілки «САМАРА» 2481 грн. витрат по сплаті судового збору.
В задоволені іншої частини позову кредитної спілки «САМАРА» відмовлено.
Із вказаним рішенням суду не погодився Голова правління Кредитної спілки «Самара» Зінгер А.М., та подав апеляційну скаргу, вважає. що воно ухвалено з порушенням норм матеріального права, не враховано в повному обсязі норми чинного законодавства України в частині того, що за користування чужими грошовими коштами позичальник повинен сплатити на користь кредитора відсотки за користування коштами та умови укладеного між сторонами договору споживчого кредиту, яким також передбачено, що кошти надаються на умовах платності, не дослідив належним чином відповідні докази.
Наголошує на тому, що відповідачкою, було порушено умови сплати кредитних коштів за процентів за їх користування. Користувалась відповідачка коштами протягом 10 місяців, а тому за період користування кредитними коштами, які отримала відповідачка були нараховані відсотки щомісяця 7,5% на залишок заборгованості, що визначено та передбачено умовами договору.
ОСОБА_2 просив рішення Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 13 березня 2023 року в частині відмови стягненні процентів за користування кредитними коштами у розмірі 4500 грн. скасувати та ухвалити в цій частині нове, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.
Відзив на апеляційну скаргу не надходив.
       Відповідно до частини 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою «Апеляційне провадження».
Згідно частини 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи. 
За таких обставин, апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, відповідно до приписів ч. 13 ст. 7 ЦПК України, якою передбачено,що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами,якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
В даній справі ціна позову становить, 10500 гривень, тобто менше ста розмірів прожиткового мінімуму(2684 х 100 =  268400), а тому справа підлягає розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними в ній матеріалами, у письмовому провадженні.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та  доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню. 
Відповідно до ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Відповідно до ч. 4 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.
Відповідно до п. 4 ч.1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Судом першої інстанції встановлено, що між позивачем та відповідачкою був укладений кредитний договір №27/22 від 15 лютого 2022 року (а.с. 5-8) про надання останній кредиту в сумі 6000 грн. 00 коп. зі сплатою за користування кредитом процентів нарахованих згідно п. 6 цього договору зі строком повернення кредиту до 14 грудня 2022 року.
Відповідно до умов договору, позивач передав відповідачці грошові кошти у сумі 6000 грн. 00 коп. згідно видаткового касового ордеру від 15 лютого 2022 року, а відповідачка зобов`язалася здійснювати погашення кредиту та відсотків за користування ним в строки та розмірі, обумовлені кредитним договором та графіком, шляхом внесення щомісячно готівки на ім`я позивача, починаючи з 15 березня 2022 року та погасити кредит не пізніше 14 грудня 2022 року, а у випадку неналежного виконання нею взятих на себе зобов`язань на першу вимогу позивача сплатити штрафні санкції (а.с. 5-7, 9). 
З розрахунку заборгованості ОСОБА_1 за договором споживчого кредиту №27/22 від 15 лютого 2022 року вбачається, що за кредитним договором мається заборгованість за кредитом в розмірі 10500 грн. 00 коп., яка складається з тіла кредиту в розмірі - 6000 грн. 00 коп. та суми процентів за користування кредитом в розмірі - 4500 грн. 00 коп. (а.с. 4).
Пунктом 6.6 кредитного договору передбачено, що при порушені позичальником строків сплати кредиту та процентів, вказаних в п. 6.4 договору розмір процентів за користування кредитом складає 0,5 % на день від суми залишку за кредитом за кожен день простроченої заборгованості за кредитом до повного погашення. 
Відповідачка отримала кредит у сумі 6000 грн. 00 коп., але в порушення умов договору не виконала взяті на себе грошові зобов`язання та не виплатила в повному обсязі та у встановлені кредитним договором строки суму кредиту та відсотки, у зв`язку з чим позивачем їй 15 листопада 2022 року направлялася претензія з вимогами про сплату суми боргу по кредиту та відсоткам, але і після цього відповідачкою не були виконані умови зобов`язання, що свідчить про істотне порушення ним в односторонньому порядку умов укладеної кредитної угоди (а.с. 10).
Відмовляючи в задоволенні позову в частині стягнення відсотків, суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідачка 15 березня 2022 року допустила прострочення сплати першого платежу і нарахування позивачем після цієї дати процентів передбачених кредитним договором є безпідставним.
Апеляційний суд не погоджується з даним висновком суду першої інстанції.
Відповідно до частини першої статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися вiд вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Таким чином, за змістом загальних норм права об`єктом зобов`язання не можуть бути дії, які одна із сторін вчиняє на власну користь.
Згідно зі статтями526,530,610, частиною першою статті612 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Судом першої інстанції встановлено, що між позивачем та відповідачкою був укладений кредитний договір №27/22 від 15 лютого 2022 року (а.с. 5-8) про надання останній кредиту в сумі 6000 грн. 00 коп. зі сплатою за користування кредитом процентів нарахованих згідно п. 6 цього договору зі строком повернення кредиту до 14 грудня 2022 року.
Видатковим касовим ордером від 15 лютого 2022 року підтверджена виплата ОСОБА_1 6000 грн. згідно договору.
В підтвердження заборгованості позивачем надано розрахунок,згідно якого заборгованість за кредитним договором станом на 15 лютого 2022 року становить 10500 грн, з яких: заборгованість за кредитом 6000 та проценти , нараховані за користування кредитом з урахуванням прострочення платежів у розмірі 4500 грн.
15 листопада 2022 року позивачем було направлено відповідну вимогу про сплату заборгованості за кредитним договором .
Пунктом 6.6 Договору визначено, що сторони дійшли згоди,що при порушенні Позичальником строків сплати чергових платежів розмір процентів за користування кредитом складає 0,5% на день від суми залишку за кредитом за кожен день простроченої заборгованості до повного погашення.
Договір було підписано сторонами, тобто розмір процентної ставки за користування кредитом та за несвоєчасне виконання зобов`язань таким чином між сторонами погоджено.
Тобто ОСОБА_1 була ознайомлена із розміром процентної ставки за користування кредитом та за прострочення платежів та погодилась з ним.
За таких обставин суд першої інстанції дійшов необґрунтованого висновку про те, що не підлягає задоволенню вимога про стягнення відсотків за користування кредитом за простроченими платежами.
Відповідачка кредитний договір не оспорювала в судовому порядку.
Суд першої інстанції не врахував, що умовами договору, укладеного між сторонами, погоджено, що позичальник сплачує як щомісячні проценти, так і проценти за підвищеною ставкою у разі, якщо допустить прострочення щомісячних обов`язкових до сплати платежів. При цьому за поточними платежами у позичальника не припиняється обов`язок зі сплати щомісячних процентів у разі прострочення попередніх щомісячних платежів, натомість за простроченими платежами виникає додатковий обов`язок зі сплати збільшених процентів, який триває до моменту погашення простроченої заборгованості, що спростовує доводи про неможливість одночасного нарахування банком як щомісячних процентів, так і підвищених, оскільки вони нараховуються на різні суми - на поточну заборгованість підлягають нарахуванню та сплаті щомісячні проценти, а на прострочену - збільшені проценти до моменту погашення простроченої заборгованості.
За таких обставин, апеляційний суд вважає, що позовна вимога КС «Самара» про стягнення відсотків у розмірі 4500 грн. підлягає задоволенню, а рішення в цій частині скасуванню.
Згідно з частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Оскільки апеляційну скаргу задоволено, з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню сплачений судовий збір за її подання у розмірі 3721, 50 грн.
Керуючись статтями 141,367,374, 376, 381-384, 390 ЦПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Кредитної спілки «Самара» задовольнити.
Рішення Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 13 березня 2023 року в частині відмови позовних вимог Кредитної спілки «Самара» до ОСОБА_1 про стягнення процентів скасувати.
Позовні вимоги Кредитної спілки «Самара» до ОСОБА_1 про стягнення процентів задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 , яка мешкає: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , на користь Кредитної спілки «Самара», яка знаходиться за адресою: м. Дніпро, вул. Воскресенська, буд. 17-А, ідентифікаційний код в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 35934134, за кредитним договором №27/22 від 15 лютого 2022 року заборгованість за процентами у розмірі 4500, ( чотири тисячі п`ятсот) гривень 00 копійок.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Кредитної спілки «Самара» судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 3721,50 грн.
В іншій частині рішення залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та  оскарженню в касаційному порядку не підлягає крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 ст. 389 ЦПК України.

Судді:                                                                                         О.В. Халаджи

О.Д. Канурна

Т.В. Космачевська