Постанова                                    
Іменем України
 
07 червня 2023 року
м. Київ
 
справа № 705/985/22
провадження № 61-11853св22
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: 
головуючого - Червинської М. Є., 
суддів:  Зайцева А. Ю. (суддя-доповідач), Коротенка Є. В., Коротуна В. М.,             Тітова М. Ю.,        
 
учасники справи:
позивач -  ОСОБА_1 ,
відповідачі: Акціонерне товариство «Українська залізниця», відокремлений структурний підрозділ Христинівська дистанція колії № 5 Одеської залізниці,
 
розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Українська залізниця», відокремленого структурного підрозділу Христинівська дистанція колії № 5 Одеської залізниці про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу
 
за касаційною скаргою Акціонерного товариства «Українська залізниця» на рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 22 липня                2022 року у складі судді Годік Л. С. та постанову Черкаського апеляційного суду                          від 26 жовтня 2022 року у складі колегії суддів: Карпенко О. В., Бородійчука В. Г., Василенко Л. І.,
                        
 ВСТАНОВИВ:
 
1.Описова частина
Короткий зміст позовних вимог
У лютому 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, у якому просив скасувати:
наказ Акціонерного товариства «Українська залізниця» (далі - АТ «Укрзалізниця») регіональної філії «Одеська залізниця» (далі - РФ «Одеська залізниця») виробничого підрозділу служби колії Христинівська дистанція колії від 08 вересня 2021 року № 02-32/10 про притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності; 
наказ (розпорядження) АТ «Укрзалізниця» РФ «Одеська залізниця» виробничого підрозділу служби колії Христинівська дистанція колії від 15 листопада                   2021 року № 327/ОС про припинення трудового договору (контракту)                                  з ОСОБА_1 ; 
-  поновити ОСОБА_1 на посаді майстра шляхового дільниці III групи околотку № 5 в АТ «Укрзалізниця» РФ «Одеська залізниця» виробничого підрозділу служби колії Христинівська дистанція колії; 
-  зобов`язати відповідача виплатити ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу; 
- змінити запис у трудовій книжці ОСОБА_1 серії НОМЕР_1                              від 15 листопада 2021 року із «Звільнений у зв`язку з систематичним невиконанням без поважних причин обов`язків, покладених трудовим договором, пункт 3 статті 40 КЗпП України» на такий: «Запис                                       від 15 листопада 2021 року є недійсним. Поновлений на попередній роботі на посаді майстра шляхової дільниці III групи околотку № 5».
 
Підставою позовних вимог  ОСОБА_1 зазначив те, що з  23 листопада                 2007 року він працює в АТ «Укрзалізниця» РФ «Одеська залізниця» Христинівська дистанція колії учнем монтера колії 5-го околотку станції Умань. Наказом відповідача  від 21 червня 2013 року № ПЧК-05/173/ОС його переведено на посаду майстра шляхового ІІІ групи околотку № 5 (цех № 5 ст. Умань), назва якої наказом від 02 жовтня 2017 року № 325/ОС змінена на «майстер шляховий дільниці III групи околотку № 5».
 
Наказом начальника Христинівської дистанції колії Гаврилюка О. В. від                                 08 вересня 2021 року № 02-32/10 позивача притягнено до дисциплінарної відповідальності та оголошено догану за порушення  вимог посадової інструкції. З наказом № 02-32/10  не ознайомлено, як це зазначено в акті від 09 вересня 2021 року.
 
Наказом (розпорядженням) відповідача від 15 листопада 2021 року № 327/ОС позивача звільнено з посади майстер шляховий дільниці III групи околотку № 5 (цех № 5 ст. Умань) у зв`язку із систематичним невиконанням без поважних причин обов`язків, покладених трудовим договором, за пунктом 3 статті 40 КЗпП України.
 
Наказ про звільнення позивач уважає незаконним і безпідставним, адже під час проведення осіннього комісійного огляду він перебував на лікарняному, пояснення у нього не відбиралися, його вина не доведена, він неодноразово звертався до керівництва про несправність колієвимірювального шаблону, яким він користується в роботі, та просив забезпечити його всіма необхідними матеріалами для виконання своїх обов`язків проте, цього зроблено не було.
 
Ураховуючи наведене, ОСОБА_1  просив позов задовольнити. 
 
Короткий зміст рішення суду першої інстанції
Уманський міськрайонний суд Черкаської області рішенням від 22 липня                 2022 року позов задовольнив. Скасував наказ АТ «Українська залізниця» РФ «Одеська залізниця» виробничого підрозділу служби колії Христинівська дистанція колії від 08 вересня 2021 року № 02-32/10 про притягнення                   ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності. Скасував наказ (розпорядження) АТ «Українська залізниця» РФ «Одеська залізниця» виробничого підрозділу служби колії Христинівська дистанція колії                                    від 15 листопада 2021 року № 327/ОС про припинення трудового договору (контракту) з ОСОБА_1 . Поновив ОСОБА_1 на посаді майстра шляхового дільниці III групи околотку № 5 в АТ «Українська залізниця» РФ «Одеська залізниця» виробничого підрозділу служби колії Христинівська дистанція колії. Зобов`язав АТ «Українська залізниця» виплатити   ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 100 198,56 грн. Вирішив питання щодо розподілу судових витрат.
 
Рішення суду першої інстанції мотивоване обґрунтованістю та доведеністю заявлених вимог. 
 
Короткий зміст рішення апеляційного суду
Черкаський апеляційний суд постановою від 26 жовтня 2022 року апеляційну скаргу АТ «Українська залізниця» в особі РФ «Одеська залізниця» АТ «Українська залізниця» залишив без задоволення. Рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 22 липня 2022 року - без змін.
 
Постанова апеляційного суду мотивована законністю і обґрунтованістю рішення суду першої інстанції. 
 
Короткий зміст вимог касаційної скарги, її узагальнені аргументи 
У касаційній скарзі, поданій до Верховного Суду 25 листопада 2022 року,                         АТ «Укрзалізниця» просить скасувати рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 22 липня 2022 року та постанову Черкаського апеляційного суду від 26 жовтня 2022 року, ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позову повністю.
 
Як на підставу касаційного оскарження судових рішень заявник посилається на те, що суд апеляційної інстанції застосував норму права без урахування висновків щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладених у постановах Верховного Суду від 26 лютого 2020 року у справі         № 757/14922/17, від 03 лютого 2021 року у справі № 302/701/16, від 09 березня 2021 року у справі № 363/3856/18, від 20 липня 2022 року у справі                           № 724/1592/21, від 25 липня 2022 року у справі № 278/2435/19, від 03 липня  2019 року у справі № 161/6283/16, від 07 червня 2018 року у справі                                № 465/6964/15, від 24 листопада 2021 року у справі № 760/13955/19,                                від 04 березня 2020 року у справі № 758/9164/16, від 08 квітня 2020 року у справі № 554/9453/15.
 
Касаційна скарга мотивована тим, що суди неправильно застосували норми матеріального права та порушили норми процесуального права.
  
Невиконання роботодавцем обов`язку зажадати письмове пояснення від працівника та неодержання такого пояснення не є беззаперечною підставою для скасування дисциплінарного стягнення, якщо факт порушення трудової дисципліни підтверджений наданими суду доказами.
Суди фактично під час розгляду справи не взяли до уваги накази відповідача від 22 лютого 2021 року № 20-32/1, від 26 квітня 2021 року № 02-32/4, від 29 червня 2021 року № 02-32/6 про притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності, які були не скасовані, не оскаржені, достроково не зняті та діяли на момент звільнення і надавали відповідачу право на звільнення позивача за пунктом 3 статті 40 КЗпП України. Унаслідок неправильного застосування норм матеріального права (стаття 151 КЗпП України), всупереч усталеній судовій практиці, суди не перевірили наявність або відсутність підстав для притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності за вказаними наказами, доводи відповідача в цій частині не взяли до уваги.
Рух справи в суді касаційної інстанції
Ухвалою Верховного Суду від 23 січня 2023 року відкрито касаційне провадження у справі та витребувано матеріали цивільної справи із суду першої інстанції.
30 січня 2023 року справа надійшла до Верховного Суду.
 
Ухвалою Верховного Суду від 31 травня 2023 року справу призначено до розгляду.

Фактичні обставини справи, встановлені судами
Наказом відповідача від 23 листопада 2007 року № 325-ОС ОСОБА_1  прийнято на роботу в АТ «Укрзалізниця» РФ «Одеська залізниця» Христинівська дистанція колії учнем монтера колії 5-го околотку ст. Умань.
Наказом від 21 червня 2013 року № ПЧК-05/173/ОС позивача переведено на посаду майстер шляховий ІІІ групи околотку № 5 (цех № 5 ст. Умань), назва якої наказом від 02 жовтня 2017 року № 325/ОС змінена на «майстер шляховий дільниці III групи околотку № 5». 
Наказом АТ «Укрзалізниця» РФ «Одеська залізниця» Христинівська дистанція колії від 22 лютого 2021 року ОСОБА_1  притягнено до дисциплінарної відповідальності за порушення вимог пунктів  2.1, 2.12 2.22, 2.38, 2.49 посадової інструкції та оголошено догану. 
Наказом АТ «Укрзалізниця» РФ «Одеська залізниця» Христинівська дистанція колії  від 26 квітня 2021 року № 02-32/4 ОСОБА_1 притягнено до дисциплінарної відповідальності за порушення вимог пунктів 2.15. 2.49, 2.52 посадової інструкції та оголошено догану. 
Наказом АТ «Укрзалізниця» РФ «Одеська залізниця» Христинівська дистанція колії  від 29 червня 2021 року № 02-32/6 ОСОБА_1 притягнено до дисциплінарної відповідальності за порушення вимог пунктів 2.8 посадової інструкції та оголошено догану.
Наказом начальника Христинівської дистанції колії РФ «Одеська залізниця» АТ «Укрзалізниця» Гаврилюка О. В. від 08 вересня 2021 року № 02-32/10                        ОСОБА_1 , майстру шляховому дільниці ІІІ групи околотку № 5 (цех № 5             ст. Умань), за порушення вимог пункту 5.8 посадової інструкції щодо правильності обліку і якості виконання робіт, якісного заповнення та своєчасної здачі в дистанцію фінансово-технічної звітності, а саме: відомостей виконання планових робіт з поточного утримання колії, колійного обладнання, штучних споруд і земляного полотна, ф. ПУ-75 та матеріального звіту ф. ФНУ-54 за серпень 2021 року, згідно пунктом 1 статті 147 КЗпП України оголошено догану. 
Пунктом    5.8    посадової    інструкції   майстра    шляхового   дільниці   ІІІ   групи
від 28 травня 2021 року № ПЧ5-ПІ-014/1 встановлено, що майстер шляховий дільниці ІІІ групи контролює правильність обліку і якість виконання робіт згідно       з технічними-обґрунтованими нормами. Забезпечує якісне заповнення і своєчасну здачу в дистанцію фінансово-технічної звітності.
09 вересня 2021 року працівники Христинівської дистанції колії склали акт про те, що ОСОБА_1 ознайомлено з наказом начальника дільниці колії                           від 08 вересня 2021 року № 02-32/10 з приводу оголошення йому догани, проте ОСОБА_1 відмовився від ознайомлення з наказом під підпис.
Головний правовий інспектор праці Одеської дорожньої профспілкової організації Нестерова О. К. 10 листопада 2021 року № 18 (04) на адресу начальника Христинівської дистанції колії внесла подання, у якому запропонувала скасувати накази виробничого підрозділу Христинівської дистанції колії служби колії РФ «Одеська залізниця» АТ «Укрзалізниця»                       від 22 лютого 2021 року № 0 2-32/1, від 26 квітня 2021 року № 02-32/4,                           від 29 червня 2021 року № 02-32/6,  від 08 вересня 2021 року № 02-32/10 «Про притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності», оскільки вони не відповідають законодавству України, в них немає посилань на пункти посадової інструкції, яка встановлює відповідальність працівника. Накази про накладення стягнення не містять доказових матеріалів, які підтверджують вину працівника і є підставою для оголошення догани.  
Зазначене подання залишене без відповіді.
25 жовтня 2021 року, як зазначено у протоколі № 225 наради при начальнику дистанції колії, на якій був присутній голова профкому ОСОБА_3 , було проведено розгляд зауважень по ст. Умань, виявлених комісією Шевченківської дирекції залізничних перевезень під головуванням головного інженера дирекції ОСОБА_5 у добу 10 вересня 2021 року під час проведення осіннього комісійного огляду. На нараді вирішено звільнити майстра шляхового дільниці ІІІ групи околотку № 5 (цех № 5 ст. Умань) ОСОБА_1 у зв`язку з систематичним невиконання без поважних причин обов`язків, покладених на нього трудовим договором і правилами внутрішнього трудового розпорядку, на підставі пункту                3 статті  40 КЗпП України.
З витягу з протоколу № 29 засідання профспілкового комітету, на якому були присутні головуючий і члени профспілкового комітету та запрошені на засідання начальник дистанції колії Гаврилюк О.В., майстер шляховий дільниці ІІІ групи 5 околотку ОСОБА_1 та адвокат Маргарян А. Д., було розглянуто подання адміністрації дистанції колії від 29 жовтня 2021 року № 01-10/349 про надання згоди на звільнення ОСОБА_1 у зв`язку із систематичним невиконанням без поважних причин обов`язків, покладених на нього трудовим договором та правилами внутрішнього розпорядку. За результатами голосування надано згоду профспілкового комітету на звільнення ОСОБА_1  
15 листопада 2021 року начальник Христинівської дистанції колії РФ «Одеська залізниця» АТ «Укрзалізниця» Гаврилюк О. В. видав наказ (розпорядження)              № 327/ос про припинення трудового договору (контракту) з ОСОБА_1 на підставі пункту 3 статті 40 КЗпП України у зв`язку з систематичним невиконанням без поважних причин обов`язків, покладених трудовим договором.  
 
2. Мотивувальна частина
Позиція Верховного Суду
Частиною другою статті 389 ЦПК України передбачено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;                  2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.
 
Згідно з частиною першою статті 400 ЦПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. 
 
Верховний Суд, перевіривши правильність застосування судом норм                   права  в  межах   касаційної  скарги,  дійшов  висновку,  що  касаційна  скарга  підлягає задоволенню частково з огляду на таке.
Мотиви і доводи Верховного Суду та застосовані норми права
Відповідно до статті 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.
 
Статтею 21 КЗпП України передбачено, що трудовим договором є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.
 
Згідно з пунктом 3 частини першої статті 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий договір до закінчення строку його чинності, можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадку систематичного невиконання працівником без поважних причин обов`язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, якщо до працівника раніше застосовувалися заходи дисциплінарного та громадського стягнення.
 
З передбачених пунктом 3 частини першої статті 40 КЗпП України підстав працівник може бути звільнений лише за проступок на роботі, вчинений після застосування до нього дисциплінарного або громадського стягнення за невиконання без поважних причин обов`язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку. У таких випадках враховуються ті заходи дисциплінарного стягнення, які встановлені чинним законодавством і не втратили юридичної сили за давністю або не зняті достроково (стаття 151 КЗпП України).  
 
Відповідно до статті 139 КЗпП України працівники зобов`язані працювати чесно                 і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержуватися трудової дисципліни.
 
Трудова дисципліна - це система правових норм, що регулюють внутрішній трудовий розпорядок, встановлюють трудові обов`язки працівників та роботодавця, визначають заохочення за успіхи в роботі й відповідальність за невиконання цих обов`язків.
 
Згідно з частиною першою статті 147 КЗпП України за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано такий захід стягнення, як догана.
 
Відповідно до частини першої статті 148 КЗпП України дисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення.
Ознакою порушення трудової дисципліни є наявність проступку в діях або бездіяльності працівника.
 
Дисциплінарний проступок визначається як винне невиконання чи неналежне виконання працівником своїх трудових обов`язків. Складовими дисциплінарного проступку є дії (бездіяльність) працівника; порушення або неналежне виконання покладених на працівника трудових обов`язків; вина працівника; наявність причинного зв`язку між діями (бездіяльністю) і порушенням або неналежним виконанням покладених на працівника трудових обов`язків.
 
Недоведеність хоча б одного з цих елементів виключає наявність дисциплінарного проступку.
 
Саме на роботодавцеві лежить обов`язок надати докази фактів винного вчинення працівником дисциплінарного проступку. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати всі обставини, за яких вчинено проступок. Для притягнення працівника до дисциплінарної відповідальності в обов`язковому порядку має бути встановлена вина як одна із важливих ознак порушення трудової дисципліни. За відсутності вини працівник не може бути притягнутий до дисциплінарної відповідальності.
 
Згідно з частиною четвертою статті 149 КЗпП України стягнення оголошується            в наказі (розпорядженні) і повідомляється працівникові під розписку.
 
У наказі про накладення дисциплінарного стягнення обов`язково має бути зазначено, в чому полягає порушення трудової дисципліни, тобто має бути вказівка на фактичні обставини, які стали підставою для застосування заходу дисциплінарного стягнення.
 
Встановивши недоведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні дисциплінарного проступку, за який його притягнено до відповідальності наказом від 08 вересня 2021 року № 02-32/10, суди дійшли обґрунтованого висновку про скасування цього наказу відповідача.
 
Доводи касаційної скарги не спростовують висновків судів у вказаній частині. Переоцінка доказів знаходиться поза межами повноважень суду касаційної інстанції (стаття 400 ЦПК України).
 
Задовольняючи вимоги позивача про скасування наказу (розпорядження) відповідача від 15 листопада 2021 року № 327/ОС про припинення трудового договору (контракту) з ОСОБА_1 та поновлюючи його на посаді суди виходили з того, що ця вимога є похідною від скасування попереднього наказу про притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності. Проте з такими висновками судів погодитися не можна. 
 
При розгляді справ про накладення дисциплінарних стягнень за порушення трудової дисципліни судам необхідно з`ясовувати, в чому конкретно виявилося порушення, чи додержані власником або уповноваженим ним органом передбачені статтями 147-149 КЗпП України правила і порядок застосування дисциплінарного стягнення, зокрема, чи враховані обставини, за яких вчинено проступок.
 
Статтею 147 КЗпП України передбачено, що за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: догана, звільнення. Законодавством, статутами і положеннями про дисципліну можуть бути передбачені для окремих категорій працівників й інші дисциплінарні стягнення.
 
Так, наказом Христинівської дистанції колії РФ «Одеська залізниця» АТ «Укрзалізниця» від 15 листопада 2021 року № 327/ос про припинено трудовий договір (контракт) з ОСОБА_1 на підставі пункту 3 статті 40 КЗпП України у зв`язку із систематичним невиконанням без поважних причин обов`язків, покладених трудовим договором. Підстава: припис ЦРБНД-2 ОСОБА_4 від 10 вересня 2021 року № 5582/2021-П, акт від 25 жовтня  2021 року щодо відмови ОСОБА_1 надати особисте письмове пояснення, накази начальника дистанції «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності від 22 лютого 2021 року № 02-32/1, від 26 квітня 2021 року № 02-32/4, від 29 червня 2021 року  № 02-32/6, від 08 вересня 2021 року № 02-32/10, згода профкому протокол                від 10 листопада 2021 року № 29. 
 
Разом з тим, матеріали справи не містять доказів про те, що у період                               з 09 вересня до 15 листопада 2021 року позивач вчинив новий проступок, за який до нього 15 листопада 2021 року застосовано дисциплінарне стягнення                          у вигляді звільнення за пунктом 3 частини першої статті 40 КЗпП України. 
 
Сам по собі припис ЦРБНД-2 ОСОБА_4 від 10 вересня 2021 року                            № 5582/2021-П не є доказом вчинення позивачем після 08 вересня 2021 року нового проступку, адже в ньому перелічені лише порушення, які, на думку відповідача, допустив ОСОБА_1 загалом і без конкретизації суті, дати тощо. 
 
Оскільки за частиною третьою статті 40 КЗпП України працівника можливо звільнити з роботи лише за вчинення ним без поважних причин обов`язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку нового проступку, після застосування до нього заходів дисциплінарного та громадського стягнення, однак таких доказів відповідач не надав, у відповідача не було правових підстав для звільнення ОСОБА_1 із займаної посади за вказаною статтею. 
 
Саме з наведених підстав слід було задовольнити позовні вимоги в частині скасування наказу від 15 листопада 2021 року № 327/ОС про припинення трудового договору (контракту) з ОСОБА_1 та поновлення його на роботі, тому аргументи касаційної скарги щодо неправильного застосування судами норм матеріального права в цій частині є обґрунтованими.
 
Відповідно до частини другої статті 235 КЗпП України при ухваленні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік.
 
З урахуванням викладеного, ухвалюючи рішення про поновлення позивача на роботі, суди дійшли правильного та обґрунтованого висновку про виплату йому середнього заробітку за час вимушеного прогулу.
 
Частинами першою, третьою статті 412 ЦПК України установлено, що підставами для скасування судових рішень повністю або частково й ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.  
 
Враховуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку про часткове задоволення касаційної скарги, зміну судових рішень в частині мотивів скасування наказу про звільнення та поновлення позивача на роботі, шляхом викладення їх мотивувальної  частини  в  редакції  цієї постанови. В іншій частині рішення судів
слід залишити без змін. 
 
Керуючись статтями 400, 410, 412, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду
 
ПОСТАНОВИВ:
 
Касаційну скаргу Акціонерного товариства «Укрзалізниця» задовольнити частково.
 
Рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 22 липня                  2022 року та постанову Черкаського апеляційного суду від 26 жовтня                    2022 року в частині задоволених вимог щодо скасування наказу (розпорядження) від 15 листопада 2021 року № 327/ОС про припинення трудового договору (контракту) з ОСОБА_1 та поновлення ОСОБА_1 на посаді змінити, виклавши їх мотивувальні частині в редакції цієї постанови.
 
В іншій частині рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 22 липня 2022 року та постанову Черкаського апеляційного суду від 26 жовтня                    2022 року  залишити без змін.
 
Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.
 
Головуючий                                                                                    М. Є. Червинська 
Судді                                                                                                 А. Ю. Зайцев
                                                                                                            Є. В. Коротенко     
                                                                                                            В. М. Коротун
                                                                                                            М. Ю. Тітов