УХВАЛА
18 квітня 2023 року
м. Київ
справа 314/4814/19
провадження № 51-5322ск21
Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати 
Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого                        ОСОБА_1 ,
суддів                                    ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 ,
встановив:
До Верховного Суду надійшла указана вище касаційна скарга, перевіривши яку                             на відповідність вимогам ст. 427 Кримінального процесуального кодексу України                (далі - КПК), колегія суддів дійшла висновку, що її подано без додержання вимог цієї статті. 
Частиною 5 ст. 427 КПК передбачено, що до касаційної скарги додаються копії судових рішень, які оскаржуються, однак засуджений усупереч наведеній нормі їх не долучив. Водночас Суд зауважує, що хоча скаржник у касаційні скарзі зазначив про надання додатків до скарги, а саме копій вироку та ухвали, проте відповідно до акту Верховного Суду від 13 квітня 2023 року № 1706 такі додатки до касаційної скарги відсутні.
Зазначений вище недолік становить не лише формальне порушення положень                                 ст. 427 КПК, але й по суті позбавляє Верховний Суд можливості перевірити дотримання суб`єктом подання касаційної скарги вимог статей 424, 426 КПК, а саме: чи належать судові рішення до тих, що можуть бути оскаржені в касаційному порядку та чи дотримано строку касаційного оскарження, тому клопотання засудженого про поновлення цього строку може бути розглянуте лише після усунення зазначених                          в ухвалі Верховного Суду недоліків касаційної скарги.
Пунктом 3 ч. 2 ст. 427 КПК передбачено, що в касаційній скарзі зазначається судове рішення, що оскаржується, а відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 427 КПК у касаційній скарзі зазначаються вимоги особи, яка подає касаційну скаргу, до суду касаційної інстанції.
Так, засуджений на виконання п. 3 ч. 2 ст. 427 КПК вказав, що оскаржує вирок Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 30 липня 2019 року та вирок апеляційного суду м. Запоріжжя від 02 вересня 2021 року. Водночас у своїх вимогах до суду касаційної інстанції ОСОБА_4 просить «Вирок Жовтневого районного суду м. Запоріжжя скасувати. Ухвалу апеляційного суду Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 17 серпня 2020 року скасувати. Призначити новий розгляд у суді першої інстанції». Викладене вище свідчить, що судові рішення зазначені засудженим  на виконання п. 3 і п. 5 ч. 2 ст. 427 КПК не співвідносяться між собою, що у свою чергу позбавляє Верховний Суд можливості встановити, які ж судові рішення оскаржуються в касаційному порядку.
Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 427 КПК касаційна скарга повинна містити обґрунтування заявлених скаржником вимог із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судових рішень.
Згідно з ч. 1 ст. 438 КПК підставами для скасування або зміни судових рішень при розгляді справи в суді касаційної інстанції є: 1) істотне порушення вимог кримінального процесуального закону; 2) неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність; 3) невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого.
Посилаючись у касаційній скарзі на незаконність судового рішення, особа, котра подає касаційну скаргу, має вказати на конкретні порушення закону, які є підставами для скасування або зміни судового рішення і які, на її думку, були допущені судами при винесенні судових рішень, а також навести конкретні аргументи на обґрунтування кожної позиції.
Відповідно до ст. 433 КПК суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу. Суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги.
Однак, усупереч наведеним положенням процесуального закону, у поданій скарзі ОСОБА_4 не погоджується з оцінкою судом окремих доказів та надає їм власну оцінку проте не зазначає у чому полягає незаконність чи необґрунтованість рішень суду першої та апеляційної інстанцій.
Крім того, Суд звертає увагу засудженого, що доводи касаційної скарги не містять обґрунтувань щодо незаконності відповідних висновків, наведених у судовому рішенні суду апеляційної інстанції, за наслідками апеляційного розгляду.
Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 427 КПК у касаційній скарзі зазначається найменування суду касаційної інстанції.
Частиною 3 ст. 33 КПК передбачено, що кримінальне провадження у касаційній інстанції здійснює Верховний Суд, однак усупереч вказаним вимогам закону касаційна скарга засудженого адресована Вищому спеціалізованому суду з розгляду цивільних і кримінальних справ.
Оскільки касаційна скарга засудженого не відповідає вимогам, які до неї ставляться, її потрібно залишити без руху та встановити строк для усунення зазначених в ухвалі недоліків.
Верховний Суд звертає увагу, що особа, яка подає касаційну скаргу та якій надано строк на усунення недоліків скарги, може виправити їх шляхом складання нового тексту касаційної скарги та шляхом подання додаткових документів, якщо всупереч вимогам КПК вона не надала усіх документів, які мали бути подані разом із касаційною скаргою. 
Керуючись ч. 1 ст. 429 КПК, Верховний Суд
постановив:
Залишити без руху касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 і встановити                             строк п`ятнадцять днів із дня отримання ухвали на усунення зазначених у ній недоліків.
У разі невиконання викладених в ухвалі вимог касаційну скаргу буде повернуто особі, яка її подала.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:
ОСОБА_1                                            ОСОБА_2                                            ОСОБА_3