Номер провадження: 33/813/624/23
Номер справи місцевого суду: 521/12623/22 
Головуючий у першій інстанції Крижановський О. В. Доповідач Котелевський Р. І.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.04.2023 року                                                                 м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Котелевського Р.І., розглянувши апеляційну скаргу захисника Яворського Г.С. в інтересах особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову судді Малиновського районного суду м. Одеси від 20.12.2022 року, якою:
ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, уродженки с. Плахтієвка, Саратського району, Одеської області, працевлаштованої в Саратській філії Одеського обласного центру зайнятості, яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 , паспорт громадянина України для виїзду за кордон № НОМЕР_1 , виданий 20.01.2017 року на ім`я ОСОБА_3 , 
визнана винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.471 МК України (в редакції чинній на момент вивезення предметів), 

встановив:

оскарженою постановою судді місцевого суду ОСОБА_2 визнана винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.471 МК України (в редакції чинній на момент ввезення предметів) та на неї накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 100 (сто) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700 (одна тисяча сімсот) гривень, з конфіскацією предметів, які можуть представляти культурну цінність, а саме: скрипки «Antonius Their filius, Mathias fecit Vienne, Anno 1812» зі смичком.
Стягнуто з  ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 496 (чотириста дев`яносто шість) гривень 20 (двадцять) копійок.
Відповідно до ст. 520 МК України з  ОСОБА_2 стягнуто на користь Одеської митниці Держмитслужби витрати за зберігання товару з 08.04.2022 року по 20.12.2022 року з розрахунку 0,02912 євро за добу зберігання.
Не погоджуючись з вказаною постановою, захисник ОСОБА_2 – адвокат Яворський Г.В. подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову та прийняти нову, якою закрити провадження в справі на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.471 МК України.
Захисник зазначає, що постанова є незаконною, необґрунтованою та такою, що винесена внаслідок неправильного застосування норм матеріального права, оскільки суд мав в розпорядженні висновок експертизи щодо смичкового інструменту, відповідно до якого вилучена в ОСОБА_2 скрипка та смичок не є культурними цінностями, а тому не підпадають під дію Закону України «Про вивезення, ввезення та повернення культурних цінностей» від 21.02.1999 року та Інструкції «Про порядок оформлення права на вивезення, тимчасове вивезення культурних цінностей та контролю за їх переміщенням через державний кордон України».
Разом з апеляційною скаргою адвокатом Яворським Г.С. подане клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, яке мотивоване тим, що розгляд справи в суді першої інстанції відбувся за відсутності ОСОБА_2 , яка перебувала за межами України, сповіщення про дату та час судового розгляду вона не отримувала. Захисник отримав копію оскарженої постанови лише 24.03.2023 року, підтвердженням чого є розписка, яка міститься в матеріалах справи та невідкладно, засобами поштового зв`язку подав апеляційну скаргу.
Відповідно до положень ч.ч. 5, 6 ст. 294 КУпАП апеляційний суд повідомляє про дату, час і місце судового засідання особу, яка подала скаргу, інших осіб, які беруть участь у провадженні у справі про адміністративне правопорушення, не пізніше ніж за три дні до початку судового засідання. Неявка в судове засідання особи, яка подала скаргу, інших осіб, які беруть участь у провадженні у справі про адміністративне правопорушення, не перешкоджає розгляду справи, крім випадків, коли є поважні причини неявки або в суду відсутня інформація про належне повідомлення цих осіб.
Захисник Яворський Г.С. та Оснач О.В. в судове засідання апеляційного суду не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. Водночас захисник Яворський Г.С. звернувся з клопотанням про розгляд справи за відсутності сторони захисту.
Представник Одеської митниці Бєлошицька Л. в судове засідання апеляційного суду також не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, надіслала на адресу суду клопотання про розгляд справи без її участі, просила відмовити в задоволені апеляційної скарги.
Суд вважає, що на стадії апеляційного перегляду оскарженого рішення судді місцевого суду, судом були створені всі умови для реалізації права особи на доступ до правосуддя, а тому приймаючи до уваги клопотання учасників процесу, судовий розгляд проведено за їх відсутності. 
Вказане узгоджується з рішенням Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року в справі «Смірнов проти України», відповідно до якого  в силу вимог ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції. 
В своїх рішеннях Європейський суд також наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом  сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. 
Що стосується доводів клопотання сторони захисту про поновлення строку на апеляційне оскарження, судом встановлено таке.
Згідно положень ст. 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, або якщо відмовлено у його поновленні.
Як вбачається з матеріалів судової справи, ОСОБА_2 та її захисник участі в судовому засіданні місцевого суду не приймали, оскаржена постанова винесена за їх відсутності, копія постанови ОСОБА_2 або її захиснику місцевим судом не направлялась.
Захисник посилається на те, що копію оскарженої постанови він отримав 24.03.2023 року, після звернення до районного суду з клопотанням про ознайомлення з матеріалами справи та отримання копії постанови. 
Таким чином, матеріали судової справи не містять відомостей про отримання ОСОБА_2 або її захисником копії оскарженої постанови в межах строку на апеляційне оскарження.
Апеляційна скарга захисника надійшла до Малиновського районного суду м. Одеси засобами поштового зв`язку 31.03.2023 року, тобто фактично з пропуском строку на апеляційне оскарження (а.п. 35-49). 
Вважаючи за необхідне забезпечити ОСОБА_2 право на доступ до правосуддя шляхом апеляційного оскарження постанови суду першої інстанції, суд виходить з того, що матеріали судової справи не містять доказів на підтвердження вручення або надіслання стороні захисту копії оскарженої постанови у визначений законом строк на апеляційне оскарження, а тому відсутні підстави ставити під сумнів твердження апелянта щодо дати отримання копії оскарженої постанови, що слугує підставою для поновлення строку на апеляційне оскарження.
Що стосується доводів апеляційної скарги про незаконність оскарженої постанови, судом встановлено таке.
Згідно вимог ч. 5 ст. 529 МК України (далі – МК) постанова суду (судді) у справі про порушення митних правил може бути оскаржена особою, стосовно якої вона винесена, представником такої особи або органом доходів і зборів, який здійснював провадження у цій справі. Порядок оскарження постанови суду (судді) у справі про порушення митних правил визначається Кодексом України про адміністративні правопорушення (далі – КУпАП) та іншими законами України.
Положення ст. 487 МК передбачають, що провадження у справах про порушення митних правил здійснюється відповідно до цього Кодексу, а в частині, що не регулюється ним, відповідно до законодавства України про адміністративні правопорушення.
Відповідно до ст. 1 КУпАП, завданням цього Кодексу є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції, законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.
Згідно із положеннями ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі та в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.
Відповідно до положень ст. 486 МК завданням провадження у справах про порушення митних правил є своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її з дотриманням вимог закону, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню порушень митних правил, та запобігання таким правопорушенням.
Статтею 489 МК визначено, що при розгляді справи про порушення митних правил суд зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення від адміністративної відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги; дослідивши матеріали справи; апеляційний суд приходить до висновку, що постанова судді районного суду є необґрунтованою та такою, що постановлена з порушенням вимог МК та КУпАП, з огляду на таке.
Відповідно до приписів ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Згідно положень ч.1 ст.9 КУпАП адміністративне правопорушення (проступок) - це протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свобод громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. 
Відповідно до ст. 471 МК (в редакції чинній на момент вивезення предметів) передбачено порушення встановленого цим Кодексом порядку проходження митного контролю в зонах (коридорах) спрощеного митного контролю, тобто переміщення через митний кордон України особою, яка формою проходження митного контролю обрала проходження (проїзд) через «зелений коридор», товарів, переміщення яких через митний кордон України заборонено або обмежено законодавством України, або товарів в обсягах, що перевищують неоподатковувану норму переміщення через митний кордон України.
Приймаючи рішення в даній справі суддя місцевого суду встановив наступні фактичні обставини:
07.04.2022 року, о 19 год 39 хв, в пункт пропуску «Орлівка» митного поста «Орлівка» Одеської митниці прибув автомобіль «BMW Х5» державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , номер шасі – НОМЕР_3 під керуванням громадянки України ОСОБА_4 , а в якості пасажира у даному транспортному засобі слідувала громадянка ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Даний автомобіль прямував у напрямку «виїзд» з митної території України до Румунії. Громадянка України ОСОБА_2 обрала смугу руху «Зелений коридор», тим самим заявила про відсутність у неї предметів заборонених або обмежених до переміщення через митний кордон України.
Під час здійснення митного контролю, після усного опитування, громадянка ОСОБА_2 заявила, що товарів та предметів заборонених, або обмежених законодавством України до переміщення через митний кордон України вона не переміщує.
Митним органом було прийнято рішення про переведення вказаного транспортного засобу до «Червоного коридору» та проведення його митного огляду.
В ході огляду легкового транспортного засобу марки «BMW Х5» реєстраційний номер НОМЕР_2 , номер шасі – НОМЕР_3 , на задньому сидінні салону автомобіля було виявлено предмет схожий на музичний інструмент скрипку темно-коричневого кольору в футлярі чорного кольору з написом в середині скрипки «Antonius Their filius, Mathias fecit Vienne, Anno 1812» зі смичком, яка переміщувалась у салоні автомобіля без ознак приховування від митного контролю, без використання спеціально виготовлених сховищ (тайників) та інших засобів та способів, що утруднюють його виявлення. Дозвільних документів на право переміщення виявленого музичного інструменту через митний кордон України громадянка ОСОБА_2 не надала.
07.04.2022 року за даним фактом митним органом складено протокол про порушення митних правил №0653/50000/22 у відношенні громадянки ОСОБА_2 за ознаками адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 471 МК.
На підставі наданих суду доказів, а саме: протоколу по справі про порушення митних правил, доповідної записки інспектора митниці, опису вилучених товарів, висновків експертів, місцевий суд дійшов висновку про наявність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.471 МК (в редакції чинній на момент ввезення предметів), а саме: порушення особою встановленого порядку проходження митного контролю в зонах (коридорах) спрощеного митного контролю, обравши на свій розсуд проходження митного контролю через таку зону (коридор) при наявності у неї товарів, які обмежені до переміщення через митний кордон України.
При цьому, суддя місцевого суду самостійно надав правову кваліфікацію інкримінованого  ОСОБА_2  адміністративного правопорушення за ст.471 МК, оскільки в протоколі про порушення митних правил №0653/50000/22 від 07.04.2022 року щодо ОСОБА_2 , митним органом не було зазначено конкретної кваліфікації дій ОСОБА_2 , хоча норма Митного Кодексу України, на момент складання протоколу про порушення митних правил, передбачала відповідальність за «…переміщення товарів через митний кордон України, яких заборонено або обмежено законодавством України, або товарів в обсягах, що перевищують неоподатковувану норму переміщення через митний кордон України», а лише вказувалось на наявність в діях ОСОБА_2 ознак правопорушення, передбаченого ст.471 МК. Крім того, суддею місцевого суду самостійно надано кваліфікацію дій ОСОБА_2 , в тому числі з посиланням на пункт Інструкції «Про порядок оформлення права на вивезення, тимчасового вивезення культурних цінностей та контролю за їх переміщенням через державний кордон України», із зазначенням конкретного пункту, який на думку судді було порушено ОСОБА_2 , що свідчить про те, що суддя місцевого суду вийшов за межі своїх повноважень.
При цьому, диспозиція ст.471 МК (на момент переміщення музичного інструменту) передбачала адміністративну відповідальність за порушення встановленого цим Кодексом порядку проходження митного контролю в зонах (коридорах) спрощеного митного контролю, тобто переміщення через митний кордон України особою, яка формою проходження митного контролю обрала проходження (проїзд) через «зелений коридор», товарів, переміщення яких через митний кордон України заборонено або обмежено законодавством України, або товарів в обсягах, що перевищують неоподатковувану норму переміщення через митний кордон України
Конструкція статті 471 МК є бланкетною та відсилає до Закону України «Про вивезення, ввезення та повернення культурних цінностей» від 21 вересня 1999 року
№1068-XIV та Наказу Міністерства культури та Мистецтв України від 22.04.2002 року «Про затвердження Інструкції про порядок оформлення права на вивезення, тимчасового вивезення культурних цінностей та контролю за їх переміщенням через державний кордон України». Однак, митним органом не було зазначено конкретну норму (статтю, частину, пункт тощо), яку було порушено ОСОБА_2 , проте вказане було зроблено судом на власний розсуд.
Водночас наявність об`єкту, об`єктивної сторони, суб`єкту та суб`єктивної сторони адміністративного правопорушення є обов`язковим для кваліфікації конкретного діяння, як адміністративного проступку. Якщо хоча б один з них відсутній або не відповідає вимогам, що передбачені відповідною статтею Глави 68 МК, вказане діяння не є порушенням митних правил. 
Статтею 365 МК передбачено, що громадяни за умови дотримання вимог цього Кодексу та інших актів законодавства України можуть переміщувати через митний кордон України будь-які товари, крім тих, що заборонені до ввезення в Україну (у тому числі з метою транзиту) та вивезення з України.
Згідно ст. 257 МК декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення митного контролю та митного оформлення.
Відповідно до ч.1 ст.458 МК порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений порядок переміщення товарів через митний кордон України.
Частиною 2 статті 366 МК визначено, що «зелений коридор» призначений для декларування шляхом вчинення дій громадянами, які перемішують через митний кордон України товари в обсягах, що не підлягають оподаткуванню митним платіжками та не підпадають під встановлені законодавством заборони або обмеження щодо ввезення на митну територію України або вивезення за межі цієї території і не підлягають письмовому декларуванню.
Згідно з ч.1ст.197 МК, у випадках, передбачених законом, на окремі товари встановлюються обмеження щодо їх переміщення через митний кордон України. Пропуск таких товарів через митний кордон України та/або їх випуск залежно від вимог відповідного закону здійснюються митними органами на підставі отриманих від державних органів, інших установ та організацій, уповноважених на здійснення дозвільних або контрольних функцій щодо переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, з використанням механізму «єдиного вікна» відповідних дозвільних документів та/або відомостей про включення (виключення) товару до (з) відповідного реєстру у формі електронних документів, засвідчених електронним підписом, які підтверджують дотримання встановлених обмежень щодо переміщення таких товарів через митний кордон України, якщо використання таких дозвільних документів та/або відомостей для здійснення митних формальностей передбачено законами України. У випадках, передбачених МК України, для здійснення митних формальностей можуть використовуватися паперові примірники таких документів, надані декларантом або уповноваженою ним особою.
Як вбачається з матеріалів судової справи, 07.04.2022 року,  ОСОБА_2  рухаючись в якості пасажира в автомобілі «BMW Х5» реєстраційний номер  НОМЕР_2 через пункт пропуску «Орлівка митного поста «Орлівка» Одеської митниці обравши смугу руху «зелений коридор», тим самим своїми діями заявивши про відсутність у неї предметів, заборонених або обмежених до переміщення через митний кордон України. Відповідно до протоколу про порушення митних правил, на задньому сидінні салону автомобіля було виявлено предмет схожий на музичний інструмент - скрипку темно-коричневого кольору у футлярі чорного кольору з написом в середині скрипки «Antonius Their filius, Mathias fecit Vienne, Anno 1812» зі смичком, яка переміщувалась у салоні автомобіля без ознак приховування.
Тобто, ОСОБА_2 будь-яких дії щодо приховування вказаного музичного інструменту при перевезені через митний кордон не вчиняла.
Митними органами було прийнято рішення про складення протоколу про порушення митних правил №0653/50000/22 від 07.04.2022 року щодо ОСОБА_2 та вилучення скрипки темно-коричневого кольору у футлярі чорного кольору з написом в середині скрипки «Antonius Their filius, Mathias fecit Vienne, Anno 1812» зі смичком.
На підтвердження в діях ОСОБА_2 ознак адміністративного правопорушення, передбаченого ст.471 МК, постановою від 06.06.2022 року, митним органом призначено мистецтвознавчу експертизу товару, вилученого за протоколом про порушення митних правил №0653/50000/22 від 07.04.2022 року.
На виконання постанови про призначення мистецтвознавчої експертизи, Одеською митницею Держмитслужби отримано відповідь з висновками №175 та №193 від 03.08.2022 року, відповідно до яких: смичковий інструмент «Antonius Their filius, Mathias fecit Vienne, Anno 1812 (копія)» – не є культурною цінністю, виготовлений приблизно у 1925 році; смичок виготовлений приблизно у 1960 році – також не є культурною цінністю. 
Відповідно до ст.1 Закону України «Про вивезення, ввезення та повернення культурних цінностей» від 21 вересня 1999 року №1068-XIV культурні цінності – об`єкти матеріальної та духовної культури, що мають художнє, історичне, етнографічне та наукове значення і підлягають збереженню, відтворенню та охороні відповідно до законодавства України, в тому числі, до яких відносяться унікальні та рідкісні музичні інструменти.
Крім того, сам Закон регулює відносини, пов`язані з вивезенням, ввезенням та поверненням культурних цінностей, і спрямований на охорону національної культурної спадщини та розвиток міжнародного співробітництва України у сфері культури.
З урахуванням встановлених апеляційним судом обставин та досліджених доказів, які містяться в матеріалах судової справи, слід констатувати, що вилучений у ОСОБА_2 смичковий інструмент – скрипка «Antonius Their filius, Mathias fecit Vienne, Anno 1812» та смичок, відповідно до висновків експертів, не є культурними цінностями, а тому не входять до категорії тих, що потребують спеціального дозволу на вивезення, що свідчить про відсутність об`єктивної та суб`єктивної сторони адміністративного правопорушення, передбаченого ст.471 МК.
Відповідно до п.4 ч.1 ст.495 МК доказом у справі про порушення митних правил є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюються наявність або відсутність порушення митних правил, винність особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, в тому числі такі дані встановлюються висновком експерта.
Як було встановлено апеляційним судом, митним органом не доведено наявності в діях ОСОБА_2 ознак адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 471 МК.
З урахуванням наведеного, досліджені в суді першої інстанції обставини, які перевірені в ході апеляційного розгляду, дозволяють суду апеляційної інстанції дійти висновку про те, що в суддею місцевого суду постановлено необґрунтоване рішення, яке суперечить фактичним обставинам справи та доказам, наданим митним органом.
Практика Європейського Суду вказує на те, що обов`язок адміністративного органу нести тягар доведення є складовою презумпції невинності і звільняє особу від обов`язку доводити свою непричетність до скоєння порушення.
Відповідно до принципу «поза розумним сумнівом», зміст якого сформульований у п. 43 рішення ЄСПЛ у справі «Кобець проти України» від 14.02.2008 року, доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом. 
Разом з тим, у рішенні по справі «Барбера, Мессеге і Хабардо проти Іспанії» ЄСПЛ зазначив, що п. 2 ст. 6 Конвенції вимагає, щоб при здійсненні своїх повноважень судді відійшли від упередженої думки, що обвинувачений вчинив злочинне діяння, так як обов`язок доведення цього лежить на обвинуваченні та будь-який сумнів трактується на користь обвинуваченого.
Відповідно до вимог ч. 3 ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, а всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь.
Судовий розгляд справ повинен відповідати загальним принципам, а саме: верховенство права, законність, рівність перед законом і судом, повага до людської гідності, забезпечення права на свободу та особисту недоторканість, презумпція невинуватості та забезпечення доведеності вини, змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості, тощо.
Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачяться на її користь.
Враховуючи викладене, апеляційний суд приходить до висновку, що в матеріалах даної справи відсутні належні та допустимі докази на підтвердження факту вчиненняОСОБА_2 адміністративного правопорушення, передбаченого ст.471 МК (в редакції чинній на момент вивезення предметів), що свідчить про незаконність та необґрунтованість оскарженої постанови судді місцевого суду.
Відповідно до вимог ч. 8 ст. 294 КУпАП за наслідками розгляду апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції має право скасувати постанову та закрити провадження по справі.
Відповідно до п.1 ч.1 ст.247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.
За викладених обставин постанова судді місцевого суду підлягає скасуванню з ухваленням апеляційним судом нової постанови про закриття провадження в справі на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.471 МК.
Відповідно до ч.1 ст.296 КУпАП, скасування постанови із закриттям справи про адміністративне правопорушення тягне за собою повернення стягнених грошових сум, оплатно вилучених і конфіскованих предметів, а також скасування інших обмежень, зв`язаних з цією постановою. 
З огляду на зазначене, скрипка «Antonius Their filius, Mathias fecit Vienne, Anno 1812» зі смичком, які були вилучені у ОСОБА_2 відповідно до протоколу про порушення митних правил №0653/50000/22 від 07.04.2022 року, підлягають поверненню ОСОБА_2 , або уповноваженій нею особі.
Керуючись ст.ст. 380, 458, 481, 486, 489, 495 Митного кодексу України, ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, апеляційний суд, 

постановив:

Апеляційну скаргу захисника Яворського Г.С. в інтересах ОСОБА_1 – задовольнити.
Постанову судді Малиновського районного суду м. Одеси від 20.02.2022 року про притягнення ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до адміністративної відповідальності за ст.471 Митного кодексу України – скасувати, а провадження в справі закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.
Вилучений за протоколом про порушення митних правил №0653/50000/22 від 07.04.2022 року предмет – скрипку «Antonius Their filius, Mathias fecit Vienne, Anno 1812» зі смичком – повернути ОСОБА_2 , або уповноваженій нею особі.
Копії постанови апеляційного суду надіслати на адресу Одеської митниці Держмитслужби України, захиснику Яворському Г.С. та Оснач О.В.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя 
Одеського апеляційного суду Р.І. Котелевський