УХВАЛА

07 червня 2023 року 
м. Київ
справа № 600/84/22-а
адміністративне провадження № К/990/18382/23 
Верховний Суд у складі судді-доповідача Касаційного адміністративного суду Усенко Є.А., розглянувши матеріали касаційної скарги Головного управління ДПС в Івано-Франківській області (далі - ГУ ДПС) на рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 08.02.2023 та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 18.04.2023 у справі №600/84/21-а за адміністративним позовом ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 ) до ГУ ДПС про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, 
УСТАНОВИВ:
Рішенням Чернівецького окружного адміністративного суду від 08.02.2023, залишеним без змін постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 18.04.2023, позов задоволено:  визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення від 20.10.2021 №007963/0714, яким збільшено суму грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб на 904807,62 грн; №007975/0714, яким збільшено суму грошового зобов`язання з податку на додану вартість на 1319385 грн; №007964/0714, яким збільшено суму грошового зобов`язання з військового збору на 75400,64 грн.
17.05.2023 відповідач подав до Верховного Суду касаційну скаргу на вищезазначені судові рішення, в якій підставою касаційного оскарження зазначив пункт 1 частини четвертої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС).
Згідно з абзацами першим, другим пункту 4 частини другої статті 330 КАС у касаційній скарзі зазначаються підстава (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 328 цього Кодексу підстави (підстав). У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини четвертої статті 328 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.
Пунктом 1 частини четвертої статті 328 КАС передбачено підставою касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті,  неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку.
Обґрунтовуючи цю підставу касаційного оскарження, відповідач вказує, що суди першої та апеляційної інстанцій неправильно застосували норми матеріального права (пункти 44.1, 44.6 статті 44, статті 86, підпункту 134.1.1 пункту 134.1 статті 134, пункту 185.1 статті 185, пункту 188.1 статті 188, пункти 198.1, 198.2, 198.3 статті 198, пункту 200.1 статті 200, пункту 201.1 статті 201 Податкового кодексу України), порушили норми процесуального права (норми статей  90 , 242 КАС) та не врахували висновки Верховного Суду у постановах, ухвалених у справах №813/4703/13-а, №160/2636/19, №826/8114/15. 
Будь-яка підстава касаційного оскарження, передбачена нормами частини четвертої статті 328 КАС, згідно з вимогою пункту 4 частини другої статті 330 КАС означає, зокрема, що підстава касаційного оскарження у касаційній скарзі повинна стосуватися підстав, з яких судом апеляційної інстанції задоволено позов або відмовлено у задоволенні позову.
Суди встановили, що ГУ ДПС провело документальну позапланову виїзну перевірку діяльності платника податків - фізичної особи ОСОБА_1 з питань своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків та зборів, а також дотримання вимог валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), первинних документів, які використовуються в податковому обліку і пов`язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби, за період з 24.07.2018 по 30.11.2020 та сплати єдиного соціального внеску за період з 24.07.2018 по 30.11.2020.
За результатами перевірки складено акт від 10.08.2021 №4457/09-19-07-14/ НОМЕР_1 , на підставі висновків в якому відповідач 20.10.2021 прийняв щодо ОСОБА_1 податкові повідомлення-рішення: 
№007968/0714 - про  збільшення суми грошового зобов`язання з єдиного податку з фізичних осіб на 179158,54 грн;
№007963/0714 - про збільшення суми грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб за результатами річного декларування на 904807,62 грн;
№007975/0714 - про збільшення суми грошового зобов`язання з податку на додану вартість на 1319385 грн;
№007964/0714 - про збільшення суми грошового зобов`язання з військового збору на 75400,64 грн.
Підставою для прийняття вказаних податкових повідомлень-рішень стала та обставина, що під час перевірки відповідачем встановлено факт отримання позивачем за 2019 рік доходу в сумі 5830741,53 грн, який перевищив встановлений обсяг доходу, визначений нормою пункту 291.4. статті 291 Податкового кодексу України для суб`єктів господарювання, які застосовують третю групу спрощеної системи оподаткування, обліку та звітності. У зв`язку з цим позивача переведено на загальну систему оподаткування. Відповідач визначив, що оподатковуваний дохід ОСОБА_1 за період з 01.01.2020 по 30.11.2020 склав 5026709,02 грн, з якого повинні бути нараховані податок на доходи фізичних осіб, податок на додану вартість та військовий збір.
Суди також встановили, що рішенням Чернівецького окружного адміністративного суду від 11.05.2022 у справі №600/6571/21-а, залишеним без змін постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 17.10.2022, позов ОСОБА_1 до Головного управління ДПС в Івано-Франківській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення задоволено: визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення від 20.10.2021 №007968/0714, яким ОСОБА_1 збільшено суму грошового зобов`язання з єдиного податку з фізичних осіб на 179158,54 грн.
Застосувавши норму частини четвертої статті 78 КАС, суди першої та апеляційної інстанцій у справі №600/84/21-а зазначили, що рішенням Чернівецького окружного адміністративного суду від 11.05.2022 у справі №600/6571/21-а, яке набрало законної сили, між тими самими сторонами та фактично у тих самих правовідносинах встановлено, що протягом 2019 року обсяг доходу ОСОБА_1 не перевищив 5000000 грн. 
Вказана обставина і стала підставою для задоволення позову ОСОБА_1 та, як наслідок, визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 20.10.2021 №007963/0714, №007975/0714, №007964/0714.
У касаційній скарзі, однак, ГУ ДПС не наводить доводів на спростування такого висновку судів попередніх інстанцій у цій справі (у справі № №600/84/21-а).

Вимога норми абзацу першого пункту 4 частини другої статті 330 КАС щодо зазначення у касаційній скарзі підстави (підстав) касаційного оскарження не обмежується вимогою щодо формального зазначення відповідного пункту частини четвертої статті 328 КАС, а стосується наявності (існування) відповідної підстави касаційного оскарження. Таке тлумачення норми абзацу першого пункту 4 частини другої статті 330 КАС підтверджується положеннями частини першої статті 328 КАС щодо оскарження судового рішення у касаційному порядку у випадках, передбачених КАС.
Відповідно до частини першої статті 341 КАС суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.
Згідно з пунктом 4 частини п`ятої статті 332 КАС касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається суддею-доповідачем також, якщо у касаційній скарзі не викладені передбачені цим Кодексом підстави для оскарження судового рішення в касаційному порядку.
Враховуючи наведене вище, касаційна скарга ГУ ДПС підлягає поверненню як така, що не містить підстави касаційного оскарження судових рішень у цій справі.
Керуючись пунктом 4 частини другої статті 330, пунктом 4 частини п`ятої статті 332, статтею 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд
УХВАЛИВ:
Касаційну скаргу Головного управління ДПС в Івано-Франківській області на рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 08.02.2023 та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 18.04.2023 повернути.
Копію ухвали про повернення касаційної скарги надіслати учасникам справи. Скаржнику надіслати копію ухвали про повернення касаційної скарги разом з касаційною скаргою та доданими до скарги матеріалами.
Роз`яснити скаржнику, що повернення касаційної скарги не позбавляє його права повторного звернення з касаційною скаргою на зазначені вище судові рішення в порядку, встановленому законом. 
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя	Є.А. Усенко