Постанова
Іменем  України
07 червня 2023 року
м. Київ
справа № 2-1774/09
провадження № 61-6667св22
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:
головуючого - Червинської М. Є., 
суддів: Зайцева А. Ю., Коротенка Є. В., Коротуна В. М., Тітова М. Ю. (суддя-доповідач),
учасники справи:
позивач - ОСОБА_1 ,
відповідач - ОСОБА_2 ,
розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Запорізького апеляційного суду від 07 червня 2022 року в складі колегії суддів: Крилової О. В., Кухаря С. В., Онищенко Е. А.,
ВСТАНОВИВ:
Короткий зміст позовних вимог
У березні 2009 року   ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , у якому просила визнати за нею право власності: на  земельну ділянку площею 0,0436 га та садовий будинок АДРЕСА_1 ; на  земельну ділянку №  НОМЕР_1 площею 0,0837 га, розташовану на території Лукашевської сільської ради, Обслуговуючий кооператив «Садівниче товариство «Світанок-СБ»; та на 1/2 частину квартири АДРЕСА_2 ; а також визнати за ОСОБА_3 право власності на 1/2 частину цієї квартири.
На обґрунтування позовних вимог зазначала, що з 15 липня 2000 року перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем, який рішення суду від 07 листопада 2008 року між ними розірвано. Від шлюбу мають неповнолітню доньку ОСОБА_3 , 1993 року народження.
За час шлюбу вони набули у власність вищевказане нерухоме майно, право власності на яке вона просила визнати за собою та частково за їх дочкою.
Короткий зміст рішення суду першої інстанції
Рішенням Комунарського районного суду міста Запоріжжя від 05 березня 2009 року позов задоволено.
Визнано за ОСОБА_1 право власності на земельну ділянку площею 0,0436 га та садовий будинок АДРЕСА_1 .
Визнано за ОСОБА_1  право власності на земельну ділянку №  НОМЕР_1 площею 0, 0837 га на території Лукашевської сільської ради, ОСК «СТ «Світанок-СБ» Запорізького району.
Визнано за ОСОБА_1  право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_3 .
Визнано за ОСОБА_3  право власності на 1/2 частини квартири АДРЕСА_3 .
Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач визнав позов та не заперечував проти такого варіанту поділу майна.
Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції
У жовтні 2021 року відповідач подав апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції.
Ухвалою Запорізького апеляційного суду від 02 листопада 2021 року задоволено клопотання ОСОБА_2 про поновлення строку на  апеляційне оскарження рішення суду та відкрито апеляційне провадження.
Постановою Запорізького апеляційного суду від 07 червня 2022 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволено, рішення Комунарського районного суду міста Запоріжжя від 05  березня 2009 року скасовано та ухвалено нове судове рішення, яким позов задоволено частково.
Визнано за ОСОБА_1 в порядку поділу майна подружжя право власності на земельну ділянку №  НОМЕР_1 площею 0,837 га на території Лукашевської сільської ради, ОСК «СТ «Світанок-СБ». Іншу частину позовних вимог залишено без задоволення.
Постанова апеляційного суду мотивована тим, що визнаючи право власності на спірне майно за позивачем, суд першої інстанції не врахував, що частина цього майна належала відповідачу до шлюбу, позивач не довела свою участь у поліпшенні майна за час шлюбу. Позовних вимог про визнання права власності на майно за дитиною взагалі не заявлялось.
Короткий зміст та узагальнені доводи касаційної скарги
У липні 2022  року  ОСОБА_1 надіслала до Верховного Суду касаційну скаргу на постанову Запорізького апеляційного суду від 07 червня 2022 року, до якої включено скаргу на ухвалу Запорізького апеляційного суду від 02  листопада 2021 року. Просить скасувати судові рішення й направити справу на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.
Підставами касаційного оскарження зазначає неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, а  саме застосування норм права без урахування висновків, викладених у постановах Верховного Суду від 06 лютого 2019 року в справі № 361/161/13-ц, від 13 травня 2020 року в справі № 613/1171/15-ц, від 14 грудня 2020 року в  справі № 521/2816/15-ц, від 21 липня 2021 року в справі № 613/1167/15-ц та від 15 вересня 2021 року в справі № 274/4134/15.
Касаційна скарга мотивована тим, що вирішуючи питання про відкриття апеляційного провадження, апеляційний суд не врахував, що  апеляційна скарга подана через 12 років після ухвалення рішення у справі й об`єктивних підстав для поновлення строку на його апеляційне оскарження відповідач, який був присутній у судовому засіданні під час ухвалення рішення, не навів, у зв`язку з чим передчасно та безпідставно поновив йому строк на апеляційне оскарження.
Рух справи в суді касаційної інстанції
Ухвалою Верховного Суду від 05 серпня 2022 року відкрито касаційне провадження в цій справі та витребувано її матеріали із суду першої інстанції.
07 вересня 2022 року справа № 2-1774/19 надійшла до Верховного Суду.
ОСОБА_2 надіслав відзив на касаційну скаргу, у якому просить залишити її без задоволення, а постанову апеляційного суду без змін.
Ухвалою Верховного Суду від 30 травня 2023 року справу призначено до  судового розгляду.
Позиція Верховного Суду
Касаційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.
Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права
Забезпечення права на апеляційний перегляд справи є однією з основних засад судочинства (пункт 8 статті 129 Конституції України).
Водночас таке право не є абсолютним і з метою забезпечення належного здійснення правосуддя та дотримання, зокрема, принципу правової визначеності, підлягає певним обмеженням.
Згідно з частиною першою статті 17 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
Частиною третьою статті 3 ЦПК України передбачено, що провадження в  цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду вирішення справи.
Відповідно до підпункту 13 розділу XIII Перехідні положення ЦПК України в редакції Закону України № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» судові рішення, ухвалені судами першої інстанції до набрання чинності цією редакцією Кодексу, набирають законної сили та можуть бути оскаржені в апеляційному порядку протягом строків, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.
Установлено, що рішення Комунарського районного суду міста Запоріжжя в цій справі ухвалено 05 березня 2009 року.
На час ухвалення цього рішення діяли строки апеляційного оскарження, встановлені статтею 294 ЦПК України 2004 року (у редакції, чинній до 02 серпня 2010 року).
За змістом частин першої та третьої цієї статті заяву про апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції може бути подано протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження. Заява про апеляційне оскарження чи апеляційна скарга, подані після закінчення строків, встановлених цією статтею, залишаються без розгляду, якщо апеляційний суд за заявою особи, яка їх подала, не знайде підстав для поновлення строку, про що постановляється ухвала.
Матеріалами справи підтверджено, що відповідач був присутній у судовому засіданні під час проголошення рішення, про що свідчить журнал судового засідання від 05 березня 2009 року. 
Апеляційну скаргу на рішення суду від 05 березня 2009 року ОСОБА_2 подав 06 жовтня 2021 року. У апеляційній скарзі просив поновити йому строк на апеляційне оскарження, посилаючись на те, що він не знав, що позивач оформила за собою право власності на все належне йому майно. Копію оскаржуваного судового рішення отримав 02 серпня 2021 року.
Відповідно до частини першої статті 126 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом.
Суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення (частина перша статті 127 ЦПК України).
За загальним правилом апеляційний суд за заявою особи може поновити пропущений процесуальний строк апеляційного оскарження, проте у разі не наведення заявником поважних причин пропущення цього строку, у суду відсутні на це процесуальні повноваження.
Апеляційний суд при вирішенні питання про поновлення строку на апеляційне оскарження має мотивувати свій висновок про наявність поважних причин на поновлення строку на апеляційне оскарження. Сама по собі вказівка про те, що є поважні причини для поновлення строку для апеляційного оскарженні не є належним мотивуванням поновлення строку на апеляційне оскарження. 
Безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення, що  набрало законної сили, зокрема у разі вказівки тільки про наявність поважних причин, є порушенням вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Вказане процесуальне порушення є  самостійною підставою для скасування як оскарженого судового рішення апеляційного суду, так і ухвали апеляційного суду про поновлення строку на  апеляційне оскарження і відкриття апеляційного провадження, та  направлення справи до апеляційного суду зі стадії відкриття апеляційного провадження.
Вирішуючи питання про відкриття апеляційного провадження у справі, суд апеляційної інстанції на наведене уваги не звернув, не навів жодних мотивів поновлення відповідачу, який був присутній у судовому засіданні 05 березня 2009 року під час проголошення рішення, строку на апеляційне оскарження, внаслідок чого дійшов передчасного висновку про відкриття апеляційного провадження за його апеляційною скаргою.
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
Відповідно до частини третьої статті 411 ЦПК України підставою для скасування судового рішення та направлення справи на новий розгляд є  також порушення норм процесуального права, на які посилається заявник у  касаційній скарзі, що  унеможливило встановлення фактичних обставин, які  мають значення для правильного вирішення справи.
Оскільки допущені апеляційним судом порушення норм процесуального права унеможливили ухвалення законного та обґрунтованого рішення по суті розгляду спору, Верховний Суд дійшов висновку про наявність підстав для скасування оскаржуваної постанови суду апеляційної інстанції та ухвали про відкриття апеляційного провадження й передачі справи до суду апеляційної інстанції на новий розгляд зі стадії вирішення питання про відкриття апеляційного провадження.
Щодо судових витрат
Згідно із частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Оскільки Верховний Суд не змінює судові рішення та не ухвалює нове, а передає справу на новий розгляд, розподіл судових витрат не здійснюється.
Керуючись статтями 400, 409, 411, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,
ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.
Ухвалу Запорізького апеляційного суду від 02 листопада 2021 року та  постанову Запорізького апеляційного суду від 07 червня 2022 року скасувати, а справу передати до апеляційного суду для нового розгляду зі стадії відкриття апеляційного провадження. 
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її  прийняття,  є остаточною і оскарженню не підлягає.
 
Головуючий	М. Є. Червинська	
Судді:	А. Ю. Зайцев Є. В. Коротенко В. М. Коротун М. Ю. Тітов