ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 квітня 2023 року	Львів	Справа № 300/3981/22 пров. № А/857/18446/22	

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді                                                  Коваля Р. Й.,
суддів                                                                       Гуляка В. В.,
                                                                                 Ільчишин Н. В.,

розглянувши в порядку письмового провадження у м. Львові апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 18 листопада 2022 року (прийняте за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у м. Івано-Франківську суддею Тимощуком О. Л.) у справі № 300/3981/22 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинення певних дій,

                                                В С Т А Н О В И В :

У лютому 2022 року ОСОБА_1 (надалі також – позивач) звернувся до Івано-Франківського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (надалі також – ГУ ПФУ в Івано-Франківській області, відповідач), в якому просив:
- визнати протиправними дії ГУ ПФУ в Івано-Франківській області, щодо перерахунку з 01.04.2019 його пенсії, внаслідок чого зменшено її розмір з 73 % до 70 % грошового забезпечення, з урахуванням щомісячних додаткових видів грошового забезпечення, які визначені у довідці Головного управління Державної фіскальної служби в Івано-Франківській області від 06.04.2021 за № 129 09 19-05-29;
- зобов`язати ГУ ПФУ в Івано-Франківській області провести з 01.04.2019 перерахунок та виплату його пенсії на підставі довідки за № 129 09 19-05-29, виданої 06.04.2021 Головним управлінням Державної фіскальної служби в Івано-Франківській області, в розмірі 73 %, з урахуванням виплачених сум.
Позовні вимоги обґрунтовував тим, що йому призначена пенсія на підставі Закону України від 09.04.1992 № 2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (далі також Закон № 2262-ХІІ)  в розмірі 73 % суми грошового забезпечення. ГУ ПФУ в Івано-Франківській під час здійснення перерахунку пенсії безпідставно зменшило розмір грошового забезпечення з 01.04.2019 з 73 % до 70 %. 

Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 18 листопада 2022 року позовні вимоги задоволено.

Не погодившись із цим рішенням суду, його оскаржило ГУ ПФУ в Івано-Франківській області, яке вважає, що рішення суду першої інстанції прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права, а також з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, тому просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти постанову, якою у задоволенні позову відмовити. 
На обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає те, що перерахунок пенсії здійснено на виконання рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 30.05.2022 у справі № 300/210/22, яке не містило жодних зобов`язань щодо відсоткового розміру для перерахунку пенсії ОСОБА_1 . Відсоткове відношення обчислено у розмірі 70 %, оскільки чинною нормою Закону № 2262-ХІІ передбачено максимальний розмір пенсії обчислюється у розмірі 70 %.

Крім того, в апеляційній скарзі ГУ ПФУ в Івано-Франківській області заявило клопотання про зупинення апеляційного провадження у справі в порядку пункту 5 частини другої статті 236 КАС України до набрання законної сили рішенням Великої Палати Верховного Суду у справі № 380/24477/21 (провадження № К/990/17495/22). Вказане клопотання обґрунтоване тим, що розглядувана справа є подібною справою по відношенню до справи № 380/24477/21 (ухвала Верховного Суду від 30.11.2022 про передачу справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду), через що є підстави для зупинення провадження у справі.

Відповідно до пункту 5 частини другої статті 236 КАС України суд має право зупинити провадження у справі в разі перегляду судового рішення у подібних правовідносинах (в іншій справі) у касаційному порядку палатою, об`єднаною палатою, Великою Палатою Верховного Суду - до набрання законної сили судовим рішенням касаційної інстанції.

Аналіз наведених норм права свідчить про те, що суд вправі зупинити провадження у справі як з підстави перегляду в касаційному порядку судового рішення у подібних правовідносинах (в іншій справі) саме палатою, об`єднаною палатою, Великою Палатою Верховного Суду.
При цьому, можливість зупинення у провадження у справі на підставі пункту 5 частини другої статті 236 КАС України пов`язана не з будь-якими подібними справами (навіть, якщо такі й дійсно подібні), а обумовлюється їх обов`язковим розглядом у касаційному порядку палатою, об`єднаною палатою, Великою Палатою Верховного Суду. Це виключає необґрунтоване зупинення судами провадження у справах, виходячи лише з однієї з наявності на розгляді у Верховному Суді подібної справи, яких може бути безліч.

Аналогічний висновок сформовано в постанові Верховного Суду від 13.10.2020 у справі № 360/3866/19.

Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 30.11.2022 у справі № 380/24477/21 прийнято рішення про передачу справи Великої палати Верховного Суду.

Водночас, відповідно до частини шостої статті 347 КАС України якщо Велика Палата Верховного Суду дійде висновку про відсутність підстав для передачі справи на її розгляд, а також якщо дійде висновку про недоцільність розгляду справи Великою Палатою Верховного Суду, зокрема через відсутність виключної правової проблеми, наявність висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного в раніше ухваленому рішенні Великої Палати Верховного Суду, або якщо Великою Палатою Верховного Суду вже висловлена правова позиція щодо юрисдикції спору у подібних правовідносинах, справа повертається (передається) відповідній колегії (палаті, об`єднаній палаті) для розгляду, про що постановляється ухвала. Справа, повернута на розгляд колегії (палати, об`єднаної палати), не може бути передана повторно на розгляд Великої Палати.

Ухвалою Великої Палати Верховного Суду від 12.01.2023 справу № 380/24477/21 за позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії повернуто до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду для розгляду у відповідній колегії, що свідчить про відсутність такої умови для зупинення провадження як обов`язковий розгляд іншої подібної справи у касаційному порядку Великою Палатою Верховного Суду.

З наведених міркувань колегія суддів приходить до висновку про безпідставність та необґрунтованість заявленого клопотання, через що в його задоволенні слід відмовити.

Відповідно до частини четвертої статті 229 КАС України у зв`язку з розглядом справи у письмовому провадженні фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла переконання, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 перебуває на обліку у ГУ ПФУ в Івано-Франківській області та з 09.08.2001 отримує пенсію за вислугу років, призначену відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».
Згідно з протоколом за пенсійною справою № NA-1015 (ДПА) від 31.12.2017, пенсія позивача обраховувалась з урахуванням основних і додаткових видів грошового забезпечення, виходячи з 73 % розміру грошового забезпечення при вислузі 26 років (а. с. 12).
Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 30.05.2022 у справі № 300/210/22 (https://reyestr.court.gov.ua/Review/104522156), яке набрало законної сили 30.06.2022 (не оскаржувалося в апеляційному порядку), серед іншого, зобов`язано ГУ ПФУ в Івано-Франківській області здійснити з 01.04.2019 перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 відповідно до довідки Головного управління ДФС в Івано-Франківській області від 06.04.2021 № 129 09 19-05-29, з урахуванням проведених платежів.
На виконання зазначеного рішення ГУ ПФУ в Івано-Франківській області здійснило перерахунок пенсії ОСОБА_1 , з урахуванням грошового забезпечення в загальному розмірі 14 618,70 грн, яке складається з: посадового окладу - 7470,00 грн, окладу за військове звання - 1410,00 грн, процентної надбавки за вислугу років 45 % - 3996,00 грн, середньомісячної суми додаткових видів грошового забезпечення за 24 місяці - 13 996,50 грн. Проте пенсія позивача розрахована, виходячи 70 % розміру грошового забезпечення.
ОСОБА_1 13.08.2022 звернувся до ГУ ПФУ в Івано-Франківській області із заявою, в якій просив провести перерахунок та виплату пенсії у відповідності до рішень суду (а. с. 32).
Листом від 09.09.2022 за № 0900-0307-8/31202 відповідач повідомив ОСОБА_1 , що всі рішення суду виконано в межах покладених на нього зобов`язань, а різницю між перерахованим розміром пенсії і фактично виплаченою занесено до Реєстру судових рішень Пенсійного фонду України та буде виплачено при наявності додаткового фінансування з Державного бюджету України (а. с. 33).
Вважаючи дії ГУ ПФУ в Івано-Франківській області щодо перерахунку пенсії у розмірі 70 % суми грошового забезпечення протиправними, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Ухвалюючи рішення у цій справі, суд першої інстанції виходив з того, що зменшення розміру основної пенсії у відсотках є протиправним, позаяк відсоткове значення розміру пенсії, встановлене статтею 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», застосовується до призначення нових пенсій, а не перерахунку раніше призначених.

Надаючи правову оцінку правильності вирішення судом першої інстанції цього публічно - правового спору, суд апеляційної інстанції виходить із такого.

Частиною другою статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (у редакції, чинній на час призначення пенсії позивачу) визначено, що загальний розмір пенсії, обчислений відповідно до цієї статті, не повинен перевищувати 90 процентів відповідних сум грошового забезпечення.

Апеляційний суд встановив те, що позивачу пенсія призначена у розмірі 79 % грошового забезпечення.

Надалі стаття 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» неодноразово була змінена в частині граничного розміру пенсії у відсотковому співвідношенні до розміру грошового забезпечення.

Так, на час виникнення спірних правовідносин вказана вище стаття передбачала, що максимальний розмір пенсії, обчислений відповідно до цієї статті, не повинен перевищувати 70 % відповідних сум грошового забезпечення.

Проте, апеляційний суд вважає, що застосування відповідачем 70 - відсоткового показника під час перерахунку пенсії позивача є протиправним, як тому, що такий застосовується під час призначення нових пенсій, а не перерахунку раніше призначених, так і тому, що законодавчо діє принцип незворотності нормативно-правових актів у часі в силу прямих приписів статті 58 Конституції України.

Аналогічна правова позиція висловлена у рішенні Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 04 лютого 2019 року, ухваленому за результатами розгляду справи № 240/5401/18, яке було залишено без змін постановою Великої Палати Верховного Суду від 16 жовтня 2019 року.

Тобто, під час перерахунку пенсії позивача відповідно до статті 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служб, та деяких інших осіб» відсутні підстави для застосування механізму нового обчислення пенсії із застосуванням норм частини другої статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», яка застосовується саме при призначенні пенсії. 

Колегія суддів підкреслює, що при перерахунку пенсії змінною величиною є лише розмір грошового забезпечення, натомість відсоткове значення розміру основної пенсії, яке обчислювалося при її призначенні відповідно до наявної у позивача вислуги років, є незмінним. Це стосується і випадків перерахунку пенсії на виконання судового рішення, у якому не вказано розміру відсоткового значення пенсії. Пенсійний орган не може його самостійно змінювати і встановлювати відсотковий розмір пенсії від грошового забезпечення відмінний від того, який був при призначенні пенсії.

Отже, відповідач під час перерахунку пенсії позивача на виконання рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 30.05.2022 у справі № 300/210/22, у якому не вирішувалося питання про відсотковий розмір пенсії позивача, неправомірно самостійно зменшив відсоток грошового забезпечення, який застосовується при обчисленні розміру пенсії з 73 до 70.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що місцевий суд дійшов правильного висновку про протиправність дій ГУ ПФУ в Івано-Франківській області щодо обмеження максимального розміру пенсії позивача 70 % грошового забезпечення, та необхідність відновлення порушених прав та інтересів позивача шляхом зобов`язання відповідача здійснити перерахунок та виплату пенсії з 01.04.2019 у розмірі 73 % його грошового забезпечення.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів учасників справи та їх відображення у судових рішеннях, питання вичерпності висновків суду, суд апеляційної інстанції ґрунтується на висновках, що їх зробив Європейський суд з прав людини у справі Проніна проти України (Рішення Європейського суду з прав людини від 18.07.2006). Зокрема, у пункті 23 рішення Європейський суд з прав людини зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

За таких обставин колегія суддів дійшла висновку, що місцевий суд повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює, та погоджується з висновком суду першої інстанції про необхідність відмови у задоволенні позовних вимог.
Статтею 316 КАС України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду – без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
З урахуванням викладеного, рішення суду першої інстанції є законним, доводи апеляційної скарги зроблених судом першої інстанції висновків не спростовують, тому підстави для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції відсутні.
Керуючись ст. ст. 229, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд

                                                     П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області залишити без задоволення, а рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 18 листопада 2022 року у справі № 300/3981/22 - без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її підписання та не підлягає оскарженню в касаційному порядку, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС України.

Головуючий суддя	 	Р. Й. Коваль 	
судді	 	В. В. Гуляк 	
 	 	Н. В. Ільчишин