ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/2220/23 Справа № 197/570/22 	  	Суддя у 1-й інстанції - Шевченко О.В. Суддя у 2-й інстанції - Корчиста  О. І.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 травня 2023 року                                                                м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі:

головуючого судді                Корчистої О.І.
суддів:                         Агєєва О.В., Кішкіної І.В.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін в приміщенні Дніпровського апеляційного суду в місті Кривий Ріг Дніпропетровської області цивільну справу №197/5770/22за позовом Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Укргазбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,
за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Укргазбанк»,
на рішення Широківського районного суду Дніпропетровської області від 26 жовтня 2022 року,
встановив:

У серпні 2022 року Публічне акціонерне товариство Акціонерний банк «Укргазбанк» (далі за текстом ПАТ АБ «Укргазбанк») звернулось до суду з позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.
Позов обґрунтований тим, що 01 липня 2019 року відповідачем було підписано заяву-договір № 2019/І_С/282-001755 про приєднання до Правил відкриття та обслуговування поточного рахунку фізичної особи, операції за якими здійснюються з використанням електронних платежів засобів, та надання послуг за платіжними картками ПАТ АБ «Укргазбанк», відповідно до яких між сторонами було укладено кредитний договір №2019/ОВР/282-000571 від 01 липня 2019 року.
Відповідач зобов`язання за вказаним кредитним договором належним чином не виконував, не здійснював погашення заборгованості за овердрафтом (кредитом), нарахованими процентами за користування овердрафтом та простроченими відсотками за користування дозволеним овердрафтом, у зв`язку з чим станом на 17 листопада 2021 року мається заборгованість в сумі 30 108,85 гривень, яка складається з:
- 27213,79 гривень - заборгованість за кредитом (прострочена),
- 271,20 гривень - заборгованість за процентами (поточна),
- 1624,16 гривень - заборгованість за процентами (прострочена),
- 999,70 гривень - заборгованість за платежами згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України,
На підставі викладеного ПАТ АБ «Укргазбанк» просив стягнути з відповідача заборгованість у вказаному розмірі та судові витрати.
Рішенням Широківського районного суду Дніпропетровської області від 26 жовтня 2022 року позовні вимоги АБ «Укргазбанк» задоволені частково. Стягнуто з  ОСОБА_1  на користь АБ «Укргазбанк» заборгованість за кредитним договором № 2019/ОВР/282-000571 від 01 липня 2019 року в сумі 16 757,21 гривень, яка складається з простроченої заборгованості за кредитом в сумі 15 757,51 гривень, заборгованості за платежами згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України в сумі 999,70 гривень. Стягнуто з ОСОБА_1  на користь ПАТ АБ «Укргазбанк» судовий збір в сумі 1380,81 гривень. В іншій частині позовних вимог відмовлено.
В апеляційній скарзі ПАТ АБ «Укргазбанк», посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення Широківського районного суду Дніпропетровської області від 26 жовтня 2022 року в частині відмови у задоволенні позову скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.
Апеляційна скарга мотивована тим, що висновок суду, що надані до суду витяги з Правил відкриття та обслуговування поточного рахунку фізичної особи, Правил відкриття та обслуговування рахунків фізичних осіб та Тарифний план, не можна вважати складовою частиною укладеного між сторонами договору є помилковим та таким, що зроблений на припущеннях. 
При укладенні договору про приєднання до Правил Банк надав відповідачу повну інформацію про умови кредитування та орієнтовну сукупну вартість споживчого кредиту безпосередньо в Заяві-Договору у розділі 4 «Паспорт споживчого кредиту». Відповідач усвідомлював на яких умовах надається кредит в формі овердрафту, як має здійснюватися виконання кредитних зобов`язань, та яким чином відбувається припинення кредитних правовідносин між сторонами. 
Висновок суду про те, що позивач мав право нараховувати передбачені договором проценти за кредитом лише в межах погодженого сторонами строку кредитування, тобто до 30 червня 2020 року, а з 01 липня 2020 року проценти на заборгованість нараховані неправомірно, є помилковими та такими, що не відповідають умовам договору та положенням як Правил в редакції від 12 лютого 2017 року, так і Правил в редакції від 12 лютого 2020 року. 
Погодившись з доводами Банку, що прострочена заборгованість за кредитним договором в сумі 27 213,79 гривень нарахована правильно, суд зробив помилковий висновок про те, що строк кредитування сплив 30 червня 2020 року, не врахувавши той факт, що мала місце пролонгація дії договору приєднання № 2019/1_С/282-001755 від 01 липня 2019 року, а, відповідно, й кредитного договору № 2019/ОВР/282-000571 від 01 липня 2019 року, яка за умовами Правил не потребує укладення будь-яких додаткових угод. 
Посилається, що внаслідок вказаного суд першої інстанції безпідставно відмовив позивачу у задоволенні вимог про стягнення з відповідача нарахованих платежів починаючи з 01 липня 2020 року і до спливу строку виконання зобов`язання, тобто до 13 жовтня 2021 року, а саме: 11 456,28 гривень заборгованості по кредиту простроченої, 271,20 гривень заборгованості по процентам поточної, 1624,16 гривень заборгованості по процентам простроченій та 1 100,19 гривень судових витрат. 
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга ПАТ АБ «Укргазбанк» підлягає залишенню без задоволення за наступних підстав.
З матеріалів справи вбачається, що 01 липня 2019 року відповідачем було підписано заяву-договір № 2019/І_С/282-001755 про приєднання до Правил відкриття та обслуговування поточного рахунку фізичної особи, операції за яким здійснюються з використанням електронних платіжних засобів, та надання послуг за платіжними картками ПАТ АБ «Укргазбанк», згідно з якою заява-договір разом з Правилами, Тарифним планом, умовами банківських продуктів/пакетів є договором комплексного банківського обслуговування, укладеним між сторонами.
Відповідно до зазначеної Заяви-договору у графі «паспорт споживчого кредиту» вказано, що між сторонами укладається договір № 2019/ОВР/282-000571, строком дії з 01 липня 2019 року по 30 червня 2020 року, програма кредитування - «Універсальна картка «Домовичок» (орієнтовна сума кредиту - 10000 гривень, мета кредиту - споживчі цілі, можлива сума кредиту - 0 - 300000 гривень, тип кредиту - ліміт дозволеного овердрафту, щомісячний платіж по кредиту - 7 %, мінімум 50 гривень, валюта кредиту - гривня, порядок надання кредиту - безготівковий, пільговий період - 30 днів, строк кредитування - 12 місяців, відсоткова ставка - 36 % річних, відсоткова ставка на пільговий період - 0,00001 %, відсоткова ставка 48 %, реальна відсоткова ставка 45,09 % річних, тип відсоткової ставки - фіксована, порядок сплати відсотків - щомісячно. Крім того, позивач отримав платіжну картку. (а.с. 12-13)
Таким чином відповідач був повідомлений про умови кредитування та узгодив саме ті умови, про які вважав узгодженими банк.
За укладеним договором банк виконав свої зобов`язання та передав кредитні кошти позичальнику, який у свою чергу не виконав у повному обсязі своїх зобов`язань та не повернув їх та проценти за користування кредитними коштами.
Позивачем надано суду витяги з «Правил відкриття та обслуговування поточного рахунку фізичної особи, операції за яким здійснюються з використанням електронних платіжних засобів, та надання послуг за платіжними картками ПАТ АБ «Укргазбанк», затвердженими 20 липня 2017 року, зі змінами та доповненнями від 19 червня 2019 року, та «Правил відкриття та обслуговування рахунків фізичних осіб та надання послуг за платіжними картками ПАТ АБ «Укргазбанк», затвердженими 12 лютого 2020 року, зі змінами з 14 травня 2020 року та 04 червня 2020 року, які не містять підпису відповідача та дати ознайомлення з відповідними документами. (а.с. 15-37)
Позивачем надано копії «Тарифного плану «Універсальна картка «Домовичок» та «Інформації про істотні характеристики послуги для фізичних осіб з надання споживчого кредиту (без застави) у формі ліміту овердрафту «Кредитна картка» (пакет «Домовичок» для отримувачів регулярних виплат), які також не містять підпису відповідача та дати ознайомлення з відповідними документами. (а.с. 38-42)
Також судом встановлено, що 13 вересня 2022 року відповідач отримав вимогу позивача про дострокове повернення кредиту від 28 серпня 2021 року у загальному розмірі 31 890,22 гривень станом на 28 серпня 2021 року. (а.с. 43-44)
Згідно виписки за особовим рахунком відповідача станом на 17 листопада 2021 року у відповідача є прострочення кредитної заборгованості за договором овердрафту № 2019/ОВР/282-000571 від 01 липня 2019 року 27213,79 гривень, нараховано та не сплачено відсотки за користування кредитною лінією у розмірі 1624,16 гривень, нараховано та не сплачено відсотки за користування кредитною лінією у розмірі 271,20 гривень. (а.с. 7-11)
Згідно з розрахунком заборгованості за договором № 2019/ОВР/282-000571 від 01 липня 2019 року станом на 17 листопада 2021 року мається заборгованість в сумі 30 108,85 гривень, яка складається з: 27213,79 гривень - заборгованість за кредитом (прострочена), 271,20 гривень - заборгованість за процентами (поточна), 1624,16 гривень - заборгованість за процентами (прострочена), 999,70 гривень - заборгованість за платежами згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України. (а. с. 5-6)
За змістом ст.ст. 77, 78 ЦПК України належними є докази, що містять інформацію щодо предмету доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Обставини, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Відповідно до положень ст.12, ч.1 ст. 81, 84 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог так і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Отже, з огляду на умови, погоджені сторонами в заяві-договорі № 2019/І_С/282-001755 від 01 липня 2019 року, ОСОБА_1 був ознайомлений у письмовій формі про: мету кредитування; тип відсоткової ставки; сукупну вартість кредитних коштів; строк, на який одержано кредитні кошти; варіанти його повернення, тощо. Волевиявлення учасників було вільним та відповідало їхній внутрішній волі, вказаний договір укладено за ініціативи ОСОБА_1 , при цьому останній свідомо уклав договір на зазначених у ньому умовах, на час його укладення не заявляв додаткових вимог щодо умов кредитного договору та в подальшому виконував його. Таким чином, при підписанні кредитного договору ОСОБА_1  погодився з такими умовами даного правочину і прийняв на себе зобов`язання щодо його виконання. Вказаний договір є чинним, у встановленому законом порядку не був визнаний недійсним. Доказів того, що договір кредиту оспорювався відповідачем матеріали справи не містять.
Таким чином позивач за допомогою належних та допустимих доказів довів наявність договірних відносин із відповідачем та передачу йому грошових коштів на умовах, погоджених з останнім, та наявність заборгованості за договором кредиту. Однак відповідач, на якого покладається обов`язок довести належне виконання своїх зобов`язань за кредитним договором, а саме, надати докази того, що кредитні кошти повернуті позикодавцю або спростувати суми боргу, заявленого позивачем, не надав під час розгляду справи жодних доказів в спростування позовних вимог.
Надані позивачем докази в підтвердження укладання кредитного договору між сторонами з видачею кредитних коштів ОСОБА_1  апеляційний суд вважає належними та допустимими.
Отримання коштів боржником та їх використання підтверджено випискою із його особового рахунку.
Наданий розрахунок заборгованості відповідачем не спростовано жодним належним та допустимим доказом.
Задовольняючи частково позовні вимоги Банку, суд першої інстанції, враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку позивачу не повернуті, дійшов висновку, що позивач вправі вимагати захисту своїх прав через суд шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язок з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів, тобто прострочена заборгованість за кредитним договором в сумі 27 213,79 гривень нарахована банком правомірно. Також суд, врахувавши, що сторонами договору № 2019/ОВР/282-000571 від 01 липня 2019 року, який підписано Банком та відповідачем, узгоджено розмір та порядок сплати процентів за користування кредитом та строк дії договору з 01 липня 2019 року по 30 червня 2020 року, дійшов висновку, що у межах строку дії договору до 30 червня 2020 року відповідач мав, зокрема, повертати позивачеві кредит і сплачувати проценти періодичними (щомісячними) платежами, а починаючи з 01 липня 2019 року відповідач мав обов`язок незалежно від пред`явлення вимоги позивачем повернути всю заборгованість за договором. Врахувавши, що з 01 липня 2020 року позивачем неправомірно нараховувалися проценти на заборгованість відповідача, з урахуванням сплачених сум відсотків після спливу визначеного строку кредитування, суд зменшив прострочену заборгованість, яка підлягає стягненню з відповідача на вказану суму. 
Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Як передбачено ч. 1 ст. 627 та ч. 1 ст. 628 ЦК України, відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).
Відповідно ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Відповідно ч. 1 ст. 1048 та ч. 1 ст. 1054 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Отже, припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється.
Судом першої інстанції встановлено, що 01 липня 2019 року між ПАТ АБ «Укргазбанк» та відповідачем ОСОБА_1  укладено договір № 2019/ОВР/282-000571, згідно з умовами якого останній отримав споживчий кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку на строк кредитування з 01 липня 2019 року по 30 червня 2020 року, програма кредитування - «Універсальна картка «Домовичок» (орієнтовна сума кредиту - 10000 гривень, мета кредиту - споживчі цілі, можлива сума кредиту - 0 - 300000 гривень, тип кредиту - ліміт дозволеного овердрафту, щомісячний платіж по кредиту - 7 %, мінімум 50 гривень, валюта кредиту - гривня, порядок надання кредиту - безготівковий, пільговий період - 30 днів, строк кредитування - 12 місяців, відсоткова ставка - 36 % річних, відсоткова ставка на пільговий період - 0,00001 %, відсоткова ставка 48 %, реальна відсоткова ставка 45,09 % річних, тип відсоткової ставки - фіксована, порядок сплати відсотків щомісячно. 
В підписаній відповідачем заяві-договорі зазначено розмір процентної ставки за кредитом, тобто розмір процентної ставки за користування кредитом таким чином між сторонами погоджено.
Тобто, відповідач був ознайомлений із розміром процентної ставки та погодився із ним, який повинен застосовуватися при розрахунку заборгованості за кредитним договором.
Із виписки із особового рахунку  ОСОБА_1 вбачається, що відповідач використовував картку та частково виконував зобов`язання по погашенню кредиту .
Зазначене є належними та допустимими доказами отримання відповідачем кредиту.
Відповідачем кредитний договір не оспорювався в судовому порядку.
За встановлених обставин висновок суду першої інстанції в частині того, що відповідачем не було узгоджено сплату процентів за користування кредитом, не суперечить встановленим обставинам.
В підтвердження позовних вимог Банк надав розрахунок заборгованості за споживчим кредитом, із якого вбачається, що станом на 17 листопада 2021 року мається заборгованість в сумі 30 108,85 гривень, яка складається з: 27213,79 гривень - заборгованість за кредитом (прострочена), 271,20 гривень - заборгованість за процентами (поточна), 1624,16 гривень - заборгованість за процентами (прострочена), 999,70 гривень - заборгованість за платежами згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України.
Банк просить стягнути заборгованість по процентах за користування кредитом станом на 17 листопада 2021 року.
Припис абз. 2 ч. 1 ст. 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.
Тобто право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. Така позиція висловлена в постанові Верховного Суду №14-10цс18.
Строк дії договору встановлено до 30 червня 2020 року.
Судом встановлено, що позивачем не надано Правила відкриття та обслуговування поточного рахунку фізичної особи, операції за яким здійснюються з використанням електронних платіжних засобів, та надання послуг за платіжними картками ПАТ АБ «Укргазбанк» та Правила відкриття та обслуговування рахунків фізичних осіб та надання послуг за платіжними картками ПАТ АБ «Укргазбанк», а також Тарифний план, які містять підпис відповідача. Позивачем не надано суду належних і допустимих доказів, які б підтверджували той факт, що саме ці витяги з Правил та Тарифний план, надані позивачем, є складовою частиною укладеного між сторонами договору і що саме ці Правила та Тарифи мав на увазі відповідач, підписуючи заяву-договір.
А тому, відповідно, вказані Правила та Тарифи не можна вважати складовою частиною укладеного між сторонами договору комплексного банківського обслуговування, укладеного між сторонами.
Отже банк мав право на нарахування відсотків за користування кредитом лише до 30 червня 2020 року, тобто у межах погодженого сторонами строку кредитування, в межах строку дії договору. Подальше нарахування процентів є безпідставним.
З урахуванням викладеного, колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновком суду першої інстанції щодо безпідставності нарахування банком відповідачу заборгованості за процентами після спливу строку кредитування, тобто після 30 червня 2020 року.
За таких обставин, перевіривши розрахунок позивача, суд, врахувавши, що відповідачем сплачено на 11 456,28 гривень процентів більше, дійшов вірного висновку, що зазначена сума підлягає зарахуванню в заборгованість за тілом кредиту і прострочена заборгованість за кредитним договором складає 15 7547,51 гривень.
В частині стягнення з відповідача на користь ПАТ АБ «Укргазбанк» заборгованості за платежами згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України в сумі 999,70 гривень рішення суду позивачем не оскаржується, тому колегією суддів не перевіряється. 
Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, N 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).
Судове рішення в оскаржуваній частині відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.
Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Враховуючи вищенаведене, апеляційний суд приходить до висновку про відсутність підстав для скасування рішення Широківського районного суду Дніпропетровської області від 26 жовтня 2022року.
Відповідно до частин 1, 13 статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
З огляду на висновок про залишення апеляційної скарги без задоволення, підстав для перерозподілу судових витрат немає.

Керуючись ст. 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Укргазбанк» залишити без задоволення.
Рішення Широківського районного суду Дніпропетровської області від 26 жовтня 2022 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Судді:

Повний текст постанови складено 15 травня 2023 року.

Головуючий О.І. Корчиста