ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
03 липня 2023 року           справа №200/3734/22 

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: судді-доповідача Геращенка І.В., суддів Гаврищук Т.Г., Казначеєва Е.Г., розглянув у письмовому провадженні апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області  на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 13 грудня 2022 року  у справі  № 200/3734/22 (головуючий І інстанції Троянова О.В.) за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,-

                                                                   В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (далі – відповідач 1) про визнання протиправним та скасування рішення № 057350005361 від 16.06.2021 року про відмову у призначенні пенсії та зобов`язання повторно розглянути заяву від 08.06.2022 року про призначення пенсії за віком на пільгових умовах на підставі ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», ст. 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці», із зарахуванням до пільгового трудового стажу періоду служби в збройних силах та періоди роботи з повним робочим днем в шахті з врахуванням кратності з розрахунком до нього кожного повного року роботи за 1 рік 3 місяці відповідного пільгового стажу за Списком 1 виробництв, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах згідно записів трудової книжки НОМЕР_1 , трудової книжки НОМЕР_2 з 22.06.1993 року по 31.08.1993 року, з 28.06.1994 року по 31.08.1994 року, з 28.06.1995 року по 30.09.1995 року, з 15.09.1996 року по 30.11.1996 року, з 04.12.1996 року по 14.11.1997 року, з 05.01.1998 року по 26.07.2000 року, з 27.07.2000 року по 19.05.2003 року, з 20.05.2003 року по 01.06.2003 року, з 02.06.2003 року по 06.07.2003 року, 07.07.2003 року по 01.08.2014 року, з 10.06.2019 року по 25.01.2021 року, з 26.01.2021 року по 08.06.2022 року.
Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 29 серпня 2022 року залучено Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області до участі у справі в якості в якості другого відповідача.
Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 13.12.2022 року позов задоволено частково: 
- визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області 057350005361 від 16.06.2021 року про відмову у призначенні пенсії;
- зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області зарахувати до пільгового стажу за Списком 1 позивачу період роботи з 05.01.1998 року по 31.07.2014 року; 
- зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області повторно розглянути заяву позивача від 08.06.2022 року про призначення пенсії відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та прийняти відповідне рішення в порядку, визначеному Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», із зазначенням конкретної кількості днів, які підлягають для зарахування до страхового пільгового стажу позивачу, або відмови у зарахуванні таких до страхового та пільгового стажу, із зазначенням відповідних періодів роботи, з відповідним посиланням на нормативно-правові акти, на підставі яких такі періоди роботи не зараховані та за яких конкретно причин;
- в задоволенні іншої частини позовних вимог – відмовлено;
- стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області на користь позивача судовий збір в сумі 372,15 грн;
- стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на користь позивача судовий збір в сумі 372,15 грн.
Відповідач 2 не погодився з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального права, просив скасувати рішення суду, прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позову в частині вимог до ГУПФУ в Донецькій області. 
Щодо зарахування до пільгового стажу за Списком 1 позивачу періоду роботи з 05.01.1998 року по 31.07.2014 року апелянт зазначив, що в порушення п. 20 Порядку № 637 позивачем не надано уточнюючі довідки на підтвердження пільгового характеру роботи. Крім того, в порушення п. 11 Постанови № 18-1 позивачем не надано пакет документів для підтвердження пільгового стажу на розгляд комісії з питань підтвердження стажу роботи на посадах, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах. 
Апелянт вважає, що ГУПФУ в Донецькій області по заяві позивача про призначення пенсії рішення не приймало, заяву не розглядало, за принципом екстериторіальності визначено ГУПФУ в Одеській області розглядати заяву позивача про призначення пенсії, тому відсутні правові підстави для зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області повторно розглядати заяву.
Позивачем подано відзив на апеляційну скаргу, в якому просив відмовити у її задоволенні.
Апеляційним судом витребувано у Донецького окружного адміністративного суду справу № 200/3734/22, який листом повідомив, що зазначена справа зареєстрована через «ЄСІТС», тому в паперовому вигляді відсутня, електронну картку справи можна отримати, витребував справу з ЦБД КП «Діловодство спеціалізованого суду».
За ч.ч. 1, 4 ст. 18 КАС України у судах функціонує Єдина судова інформаційно-телекомунікаційна система. Єдина судова інформаційно-телекомунікаційна система відповідно до закону забезпечує обмін документами (надсилання та отримання документів) в електронній формі між судами, між судом та учасниками судового процесу, а також фіксування судового процесу і участь учасників судового процесу у судовому засіданні в режимі відеоконференції.
За пп. 15 пункту 1 розділу VII «Перехідні положення» КАС України подання, реєстрація, надсилання процесуальних та інших документів, доказів, формування, зберігання та надсилання матеріалів справи здійснюються в паперовій формі (пп. 15.1); розгляд справи у суді здійснюється за матеріалами справи у паперовій формі (пп. 15.3).
Суд проводить розгляд справи за матеріалами судової справи у паперовій або електронній формі в порядку, визначеному Положенням про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів) (ч. 9 ст. 18 КАС України).
Процесуальні та інші документи і докази в паперовій формі зберігаються в додатку до справи в суді першої інстанції та у разі необхідності можуть бути оглянуті учасниками справи чи судом першої інстанції або витребувані судом апеляційної чи касаційної інстанції після надходження до них відповідної апеляційної чи касаційної скарги (ч. 10 ст. 18 КАС України).
За пп. 5.2 п.5 розділу І Положення про порядок функціонування окремих підсистем (модулів) Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, затвердженого рішенням Вищої ради правосуддя від 17 серпня 2021 року № 1845/0/15-21, електронна копія паперового документа - документ в електронній формі, що містить візуальне подання паперового документа, отримане шляхом сканування (фотографування) паперового документа. Відповідність оригіналу та правовий статус електронної копії паперового документа засвідчуються кваліфікованим електронним підписом особи, що створила таку копію.
Відповідно до ст. 311 КАС України справу розглянуто в порядку письмового провадження. 
Суд апеляційної інстанції заслухав доповідь судді-доповідача, вивчив доводи апеляційної скарги, перевірив їх за матеріалами справи і дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного.
Згідно трудової книжки серії НОМЕР_1 від 22 червня 1993 року позивач працював:
- у Стахановському будівельному управлінні тресту «Стахановвуглебуд» у період з 22.06.1993 року по 31.08.1993 року (на підставі наказу 66к від 24.06.1993 року прийнято учнем прохідника, зайнятий на підземній роботі повний робочий день для проходження виробничої практики; на підставі наказу 91к від 30.08.1993 року звільнено по закінченню строку практики);
- у Стахановському ШПУ тресту «Стахановвуглебуд» у період з 28.06.1994 по 31.08.1994 року (на підставі наказу 39/к від 23.06.1994 року прийнято учнем прохідника з повним робочим днем на підземній роботі; на підставі наказу 60/к від 31.08.1994 року звільнено у зв`язку із закінченням строку виробничої практики);
- у Шахті ім. А.Ф. Засядько у період з 28.06.1995 року по 30.09.1995 року (на підставі наказу 1054-к від 29.06.1985 року прийнято прохідником 4 розряду з повним робочим днем у шахті; на підставі наказу 1655-к від 04.10.1995 року звільнено за власним бажанням ст. 38 КЗпП України);
- у Стахановському ШБУ треста «Стахановвуглебуд» у період з 15.09.1996 року по 30.11.1996 року (на підставі наказу 59к від 12.09.1996 року прийнято прохідником 4 розряду, зайнятий на підземній роботі повний робочий день; на підставі наказу 78к від 02.12.1996 року звільнено у зв`язку з призовом на військову службу пункт 3 статті 36 КЗпП України);
- проходив службу в Збройних силах України у період з 04.12.1996 року по 14.11.1997 року, що також підтверджується військовим квитком серії НОМЕР_3 від 04.12.1996 року;
- у Дочірньому підприємстві 2 ШУ «Луганське» ДХК «Луганськвугілля» у період з 05.01.1998 року (на підставі наказу 12/к від 06.01.1998 року прийнято підземним прохідником 4 розряду з повним робочим днем під землею; на підставі наказу 687/к від 26.07.2000 року призначено підземним гірничим майстром з повним робочим днем під землею; на підставі наказу 445/к від 21.05.2003 року переведено прохідником 5 розряду з повним робочим днем під землею; на підставі наказу 460/к від 26.05.2003 року направлено на курси машиністів гірничих виймальних машин; на підставі наказу 608/к від 04.07.2003 року направлено на виробничу практику учнем підземного машиніста гірничих виймальних машин з повним робочим днем під землею; на підставі наказу 856/к від 04.09.2003 року переведено підземним машиністом гірничих виймальних машин 6 розряду з повним робочим днем під землею).
Рішенням Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 6 листопада 2019 року у справі 428/7618/19 задоволено позов ОСОБА_1 до Відокремленого підрозділу шахтоуправління «Луганське» Державного підприємства «Луганськвугілля» про розірвання трудового договору. Розірвано трудовий договір, укладений між ОСОБА_1 та Відокремленим підрозділом шахтоуправління «Луганське» Державного підприємства «Луганськвугілля» з 01.08.2014 року за ст. 38 КЗпП України за власним бажанням. 
Згідно трудової книжки серії НОМЕР_2 від 10 червня 2019 року позивач працював:
- у ВСП «Шахтоуправління «Добропільське» у період з 10.06.2019 року по 25.01.2021 року (на підставі наказу 110к від 07.06.2019 року прийнято стажером машиніста гірничих виїмкових машин з повним робочим днем в шахті; на підставі наказу 1186к від 10.07.2019 року переведено машиністом гірничих виїмкових машин 5 розряду з повним робочим днем в шахті; на підставі 10 від 18.01.2021 року звільнено за переведенням до ВП «Шахтоуправління Добропільське» ДП «Добропіллявугілля-видобуток»);
- у ВСП «Шахтоуправління «Добропільське» у період з 26.01.2021 року (на підставі наказу 1к від 22.01.2021 року прийнято за переведенням машиністом гірничих виїмкових машин підземним 5 розряду з повним робочим днем у шахті).
Згідно довідки № 33 про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, виданою 14.01.2022 року ВП «Шахтоуправління «Добропільське» Державного підприємства «Добропіллявугілля-видобуток», позивач у період з 10.06.2019 року по 13.07.2019 року, з 14.07.2019 року по 25.01.2021 року та з 26.01.2021 року виконував гірничі роботи за професіями, що передбачена Списком 1, підстава ПКМУ 461 від 24.06.2016 року, ч. 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Додатково зазначено, що участі в забастовках не приймав, відпустка без збереження заробітної плати 22,23.06.2019 року – 2 к.д., з 01.04.2020 року по 25.06.2020 року – простій ББУ, з 26.06.2020 року по 12.07.2020 року – щорічна відпустка. 
Згідно довідки ВП «Шахтоуправління «Добропільське» Державного підприємства «Добропіллявугілля-видобуток» № 157 про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній від 27.05.2022 року позивач у період з 26.01.2021 року виконував гірничі роботи за професіями, що передбачена Списком 1, підстава ПКМУ 461 від 24.06.2016 року, ч. 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Додатково зазначено, що участі у страйках не приймав, відпустка без збереження заробітної плати з 06.04.2022 по 23.05.2022 року – 48 к.д.
Позивач звернувся 08.06.2022 року до пенсійного органу із заявою про призначення пенсії за віком.
Згідно розрахунку стажу позивача з програмного забезпечення ПФУ до страхового стажу не зараховано період роботи 01.08.2014 року та з 01.04.2022 року по 08.06.2022 року, до пільгового стажу за Списком 1 не зараховано періоди роботи: з 22.06.1993 року по 31.08.1993 року, з 28.06.1994 року по 31.08.1994 року, з 28.06.1995 року по 30.09.1995 року, з 15.09.1996 року по 30.11.1996 року, з 04.12.1996 року по 14.11.1997 року, з 05.01.1998  року по 26.07.2000 року, з 27.07.2000 року по 19.05.2003 року, з 20.05.2003 року по 01.06.2003 року, з 02.06.2003 року по 06.07.2003 року, 07.07.2003 року по 01.08.2014 року, з 22.06.2019 року по 23.06.2019 року, з 01.04.2020 року по 25.06.2020 року. До пільгового стажу зараховано періоди роботи: з 10.06.2019 року по 21.06.2019 року, з 24.06.2019 року по 31.03.2020 року, з 26.06.2020 року по 25.01.2021 року та з 26.01.2021 року по 31.03.2022 року.
Рішенням ГУПФУ в Одеській області від 16.06.2022 року № 057350005361  відмовлено в призначенні пенсії позивачу. Рішення обґрунтоване тим, що необхідний страховий стаж визначений пунктом 2 частини другої статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» становить 25 років. Страховий стаж становить 27 років 10 місяців 21 день. До пільгового стажу не зараховані періоди роботи з 05.01.1998 року по 31.07.2014 року у зв`язку з відсутністю рішення комісії про підтвердження пільгового стажу роботи. Пільговий стаж особи становить 2 роки 6 місяців, за доданими документами до страхового стажу зараховано всі періоди трудової діяльності. 
За ч. 3 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 9 липня 2003 року 1058-IV (далі - Закон № 1058-IV) працівники, безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, - за списком робіт і професій, що затверджується Кабінетом Міністрів України, мають право на пенсію незалежно від віку, якщо вони були зайняті на зазначених роботах не менше 25 років, а працівники провідних професій на таких роботах: робітники очисного вибою, прохідники, вибійники на відбійних молотках, машиністи гірничих виймальних машин, сталевари, горнові, агломератники, вальцювальники гарячого прокату, оброблювачі поверхневих дефектів металу (вогневим засобом вручну) на гарячих дільницях, машиністи кранів металургійного виробництва (відділень нагрівальних колодязів та стриперних відділень), - за умови, що вони були зайняті на таких роботах не менше 20 років. Такий самий порядок пенсійного забезпечення поширюється і на працівників, безпосередньо зайнятих повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) на шахтах з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, що реструктуризуються або перебувають у стадії ліквідації, але не більше двох років.
За наявності стажу на підземних роботах менше 10 років у чоловіків і менше 7 років 6 місяців у жінок та страхового стажу, встановленого абзацами першим і п`ятнадцятим - двадцять третім пункту 1 частини другої цієї статті, за кожний повний рік зазначених робіт пенсійний вік, встановлений абзацом першим статті 26 цього Закону, зменшується на один рік. При цьому пенсійний вік для жінок не може бути нижчим за вік, встановлений абзацом першим пункту 1 частини другої цієї статті.
Згідно ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року  № 637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній.
За п.п. 1, 2 Порядку  637 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.
За п. 20 Порядку  637 у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток 5). У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до яких включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка. У разі відсутності правонаступника підтвердження періодів роботи, що зараховуються до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установленої для окремих категорій працівників, здійснюється у порядку, визначеному Пенсійним фондом України за погодженням з Міністерством праці та соціальної політики України та Міністерством фінансів України.
Отже, надання уточнюючої довідки підприємства, установи або організації необхідне лише у двох випадках: за відсутності трудової книжки як такої або необхідних записів у ній, які визначають право на пільгове пенсійне забезпечення, що узгоджується з правовою позицією Верховного суду в постанові від 07.03.2018 року у справі № 233/2084/17.
Суд зазначає, що записи в трудовій книжці позивача виконані без перекреслень, виправлень, чітким правописом, у чіткій послідовності та відповідності дати, номеру запису з посиланням на відповідний наказ, на підставі якого внесено відповідний запис, і завірені печаткою роботодавця, тобто здійснені відповідно до Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 року № 58.
Крім того, записи трудової книжки позивача щодо спірних періодів його роботи містять повну інформацію про роботу на пільгових умовах, також містять повні відомості про характер виконуваних позивачем робіт, оскільки зазначеними записами чітко визначено, що у спірні періоди позивач виконував роботу з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, занятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах.
Позивач має відповідні записи у трудовій книжці щодо спірних періодів роботи, та ці записи є належними та допустимими доказами підтвердження його трудового стажу.
Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного суду від 07.02.2018 року у справі  № 275/615/17.
Підставою незарахування позивачу спірного періоду роботи з 05.01.1998 року по 31.07.2014 роки відповідачем 1 в рішенні від 16.06.2022 року № 057350005361 про відмову в призначенні пенсії визначено відсутність рішення комісії про підтвердження пільгового стажу роботи.
Механізм підтвердження періодів роботи, що зараховуються до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установленої для окремої категорії працівників у разі ліквідації підприємства, установи та організації без визначення правонаступника регулюється Порядком підтвердження періодів роботи, що зараховуються до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, затвердженим постановою правління Пенсійного фонду України від 10.11.2006 року № 18-1 (далі - Порядок № 18-1).
Підтвердження періодів роботи, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років (далі - підтвердження стажу роботи), здійснюється комісіями з питань підтвердження стажу роботи на посадах, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років (далі - Комісії) (пункт 3 Порядку № 18-1).
Комісії створюються при головних управліннях Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, до складу яких обов`язково включаються представники органів соціального захисту населення, органів Пенсійного фонду України, Державної служби України з питань праці. До складу Комісії за згодою включаються представники членських організацій Федерації професійних спілок України та регіональних організацій роботодавців та їх об`єднань (пункт 4 Порядку № 18-1).
Для підтвердження періодів роботи, що зараховуються до стажу роботи для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, до заяви додаються: документи, які підтверджують факт припинення підприємства, установи, організації в результаті їх ліквідації (у тому числі архівні) - щодо підприємств, установ, організацій, ліквідованих до 01 липня 2004 року та/або щодо яких відсутні дані про проведення реєстраційних дій в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань (далі - Єдиний державний реєстр); трудова книжка; документи (за наявності), видані архівними установами, зокрема: довідка про заробітну плату; копії документів про проведення атестації робочих місць; копії документів про переведення на іншу роботу, на роботу з неповним робочим днем, надання відпусток без збереження заробітної плати. 
Для підтвердження періодів роботи на підприємствах, які розташовані на тимчасово окупованій території, заявник (його представник) подає трудову книжку та зазначає у заяві дані про свідків (не менше двох), які знають заявника по спільній з ним роботі на одному підприємстві, в установі, організації (у тому числі в колгоспі) і мають документи про свою роботу за період, щодо якого вони підтверджуватимуть роботу заявника.
Заявник (його представник) може додатково подавати інші документи про стаж роботи (пункт 11 Порядку № 18-1).
Територіальні органи Пенсійного фонду України надають заявникам допомогу у зборі необхідних документів та отриманні через портал електронних сервісів юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, що не мають статусу юридичної особи, витягу з Єдиного державного реєстру в електронній формі для підтвердження стажу роботи.
Для підтвердження періодів роботи на підприємствах, які розташовані на тимчасово окупованій території, територіальний орган Пенсійного фонду України запрошує та опитує свідка (пункт 12 Порядку  № 18-1).
Заява про підтвердження стажу роботи разом з документами, визначеними у пункті 11, абзаці дев`ятому пункту 12 цього Порядку, протягом п`яти робочих днів передаються на розгляд Комісії (пункт 13 Порядку № 18-1).
Комісії розглядають заяви про підтвердження стажу роботи, на бажання заявника, у його присутності або в присутності його законного представника, або представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально. Комісії приймають рішення щодо підтвердження стажу роботи або про відмову в його підтвердженні та не пізніше п`яти робочих днів з дня його прийняття повідомляють заявника про прийняте рішення. (пункт 14 Порядку № 18-1).
Зазначений порядок прийнято відповідно до п. 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою КМУ від 12 cерпня 1993  року № 637.
Відповідачем 1 не враховано, що механізм підтвердження Комісією ПФУ періодів роботи, що зараховуються до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах у разі ліквідації підприємства, установи та організації без визначення правонаступника вимагається, якщо трудова книжка є втраченою, якщо відсутні необхідні записи або неправильні чи неточні записи про періоди роботи.
Оскільки позивач має відповідні записи у трудовій книжці щодо спірних періодів роботи, які є належними та допустимими доказами підтвердження його трудового стажу, тому, за наявності у трудовій книжці достатніх відомостей для підтвердження трудового стажу,  підстави для розгляду Комісією ПФУ питання наявності трудового стажу відсутні, що узгоджується з правовою позицією в постанові Верховного суду від 20 січня 2021 року у справі № 588/647/17.
Верховний суд у постанові від 20 лютого 2018 року у справі № 234/13910/17 дійшов висновок, що надання уточнюючої довідки підприємства, установи або організації необхідне лише у двох випадках: за відсутністю трудової книжки або необхідних записів у ній, які визначають право на пільгове пенсійне забезпечення.
Враховуючи зазначене, механізм підтвердження періодів роботи, що зараховуються до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах у разі ліквідації підприємства, установи та організації без визначення правонаступника вимагається, якщо трудова книжка є втраченою, якщо відсутні необхідні записи або неправильні чи неточні записи про періоди роботи.
За випискою з індивідуальних відомостей про застраховану особу позивача форми ОК-5, сформованої відповідачем у період 1998-2001 роки, позивач має спеціальний стаж за кодом ЗПЗ014А2 та ЗП3014А4.
За довідником категорій страхувальників, які сплачують страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, затвердженому постановою правління Пенсійного фонду України від 08.10.2010 року № 22-2 «Про порядок формування та подання страхувальниками звіту щодо сум нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» (Додаток 3): код ЗПЗ014А2 - Працівники провідних професій: робітники очисного вибою, прохідники, вибійники на відбійних молотках, машиністи гірничих виймальних машин, які безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників,- за Списком робіт і професій, що дають право на пенсію незалежно від віку при безпосередній зайнятості протягом повного робочого дня; код ЗП3014А4 - Інженерно-технічні працівники, безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних роботах,- за Списком робіт і професій, що дають право на пенсію незалежно від віку при безпосередній зайнятості протягом повного робочого дня на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин), пов`язаних з видобутком вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, терміном не менше 25 років, затвердженому постановою Кабінету Міністрів від 31 березня 1994 року № 202.
Отже, в системі персоніфікованого обліку Пенсійного фонду України наявні відомості, що позивач у спірному періоді працював на підземних роботах з повним робочим днем, - за списками робіт і професій, що затверджується Кабінетом Міністрів України.
Суд зазначає, що професії позивача підземним гірничим майстром, прохідником, машиністом гірничих виймальних машин передбачені Списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 1994 року № 162.
Враховуючи викладене, апеляційний суд погоджує висновок суду першої інстанції про наявність підстав для зарахування до пільгового стажу за Списком № 1 позивачу період роботи з 05.01.1998 року по 31.07.2014 року.
Щодо не зарахування до пільгового стажу періодів роботи з 22.06.1993 року по 31.08.1993 року, з 28.06.1994 року по 31.08.1994 року, з 28.06.1995 року по 30.09.1995 року, з 15.09.1996 року по 30.11.1996 року, з 04.12.1996 року по 14.11.1997 року, 01.08.2014 року, з 10.06.2019 року по 25.01.2021 року, з 26.01.2021 року по 08.06.2022 року суд зазначає, що Пенсійний фонд наділений повноваженнями щодо призначення пенсії. Після отримання заяви позивача про призначення пенсії, відповідач повинен був розглянути її та прийняти вмотивоване рішення із наданням оцінки кожному періоду роботи позивача.
В спірному рішенні від 16.06.2022 року № 057350005361 відповідачем 1 не визначено періоди, які не зараховані позивачу до страхового та пільгового стажу роботи, та які зараховані до такого стажу, не здійснено оцінки наданих документів, посилання на них та на нормативно-правові акти, на підставі яких такі періоди роботи не були зараховані.
Відповідача 2 зазначив, що позивачу не зараховано до пільгового стажу періоди роботи з 22.06.1993 року по 31.08.1993 року з 28.06.1994 року по 31.08.1994 року, з 28.06.1995 року по 30.09.1995 року, з 15.09.1996 року по 30.11.1996 року через ненадання пільгових довідок, періоду проходження військової служби з 04.12.1996 по 14.11.1997 року - відсутність пільгової роботи протягом трьох місяців після проходження військової служби, періоду простою з 01.04.2020 року по 25.06.2020 року, оскільки праця позивача повний робочий день під землею на посадах, віднесених до Списку 1 у спірний період часу (простій) не підтверджується довідкою про спуски позивача у шахту. 
За змістом спірного рішення від 16.06.2022 року № 057350005361 та відзиву відповідача 1 відсутні відомості щодо незарахування вищезазначених періодів роботи з зазначених підстав, так само як і періодів роботи позивача 01.08.2014 року, з 01.04.2022 року по 08.06.2022 року, періоду простою з 22.06.2019 року по 23.06.2019 року та обґрунтування причин такого не зарахування.
Крім того, в рішенні від 16.06.2022 року № 057350005361 відсутні відомості щодо незарахування до страхового стажу позивача періодів роботи 01.08.2014 року та з 01.04.2022 року по 08.06.2022 року.
Таким чином, відсутність в рішенні про відмову в призначенні пенсії від 16.06.2022 року № 057350005361 мотивів незарахування до страхового та пільгового стажу роботи окремих періодів, та наявність розбіжностей вказаного у рішенні та позовних вимогах, не дозволяє суду перевірити, чи правомірно зазначенні періоди роботи не зараховані до пільгового стажу, і чи свідчить це про те, що відповідач діяв необґрунтовано, та без додержання вимог до відповідного рішення органу, уповноваженого на призначення пенсії.
Спірне рішення пенсійного органу не містить у собі жодної обгрунтованої конкретизації щодо не зарахування до пільгового стажу періодів роботи та періодів простою позивача, посилання на норми діючого законодавства, які стали підставою для незарахування певних періодів роботи до пільгового стажу за Списком  1, крім того, за змістом рішення відсутній аналіз причин зарахування чи відмови у зарахуванні спірних періодів роботи, отже, рішення суду не може ґрунтуватись на припущеннях, відповідно має бути чітким та зрозумілим.
У юриспруденції дискреційні повноваження визначаються як право органів державної влади у разі ухвалення рішення з питання, віднесеного до їх компетенції, діяти за певних умов на власний розсуд у рамках закону. Однак, в Рекомендаціях Комітету Міністрів Ради Європи вказано, що адміністративний орган може здійснювати дискреційні повноваження, користуючись певною свободою розсуду у разі ухвалення будь-якого рішення. Такий орган в силу (за) наявності у нього дискреційних повноважень може вибирати з декількох варіантів припустимих рішень той, який він вважає найбільш відповідним у даному випадку. За цього надано рекомендацію судам не втручатися у дискреційні повноваження державних органів.
Дискреційні повноваження - це законодавчо встановлена компетенція владних суб`єктів, яка визначає ступінь самостійності її реалізації з урахуванням принципу верховенства права; ці повноваження полягають у застосуванні суб`єктами адміністративного розсуду при здійсненні дій і прийнятті рішень. У більш звуженому розумінні дискреційні повноваження - це можливість діяти за власним розсудом, в межах закону, можливість застосувати норми закону та вчиняти конкретні дії (або дію) серед інших, кожні з яких окремо є відносно правильними (законними). Аналогічна правова позиція міститься в постанові Верховного Суду України від 21 травня 2013 року  21-87а13.
Статтею 58 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» 1058-ІV визначено, що Пенсійний фонд є органом, який призначає пенсії та підготовляє документи для її виплати. Тобто, Пенсійний фонд має виключну компетенцію в питаннях призначення пенсії.
Адміністративний суд, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень на відповідність закріпленим ч. 3 ст. 2 КАС України критеріям, не втручається у дискрецію (вільний розсуд) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями. Завдання адміністративного судочинства полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання прав та вимог законодавства, інакше було б порушено принцип розподілу влади.
Виходячи зі змісту положень КАС України щодо компетенції адміністративного суду, останній не може підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесені до компетенції цього органу державної влади.
Аналогічна правова позиція викладена Верховним судом у постанові від 10 квітня 2018 року у справі 348/2160/15-а.
Критерій прийняття рішення, вчинення (не вчинення) дії обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення або вчинення дії - відображає принцип обґрунтованості рішення або дії. Він вимагає від суб`єкта владних повноважень враховувати як обставини, на обов`язковість урахування яких прямо вказує закон, так і інші обставини, що мають значення у конкретній ситуації. Для цього він має ретельно зібрати і дослідити матеріали, що мають доказове значення у справі, наприклад, документи, пояснення осіб, висновки експертів тощо.
Встановлення невідповідності діяльності суб`єкта владних повноважень хоча б одному із зазначених критеріїв для оцінювання його рішень, дій та бездіяльності може бути підставою для задоволення адміністративного позову.
На підставі викладеного, колегія суддів погоджує висновок суду першої інстанції про визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області 057350005361 від 16.06.2021 року про відмову у призначенні пенсії; зобов`язання зарахувати до пільгового стажу за Списком 1 позивачу період роботи з 05.01.1998 року по 31.07.2014 року;  зобов`язання повторно розглянути заяву позивача від 08.06.2022 року про призначення пенсії відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону № 1058 та прийняти відповідне рішення в порядку, визначеному Законом № 1058, із зазначенням конкретної кількості днів, які підлягають для зарахування до страхового пільгового стажу позивачу, або відмови у зарахуванні таких до страхового та пільгового стажу, із зазначенням відповідних періодів роботи, з відповідним посиланням на нормативно-правові акти, на підставі яких такі періоди роботи не зараховані та за яких конкретно причин.
Щодо розподілу заяви про призначення пенсії за правилами екстериторіальності.
Позивач звернувся до ПФУ із заявою про призначення пенсії за віком, до якої були додані відповідні документи.
За ст. 44 Закону № 1058-IV заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально. 
Документи про призначення (перерахунок) пенсії розглядає територіальний орган Пенсійного фонду та не пізніше 10 днів з дня їх надходження приймає рішення про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії (ч.5 ст.45 Закону №1058-IV). 
Питання щодо подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій урегульовано «Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України № 22-1 від 25.11.2005 року (зі змінами внесеними Постановою Пенсійного фонду України від 16.12.2020 № 25-1 «Про затвердження Змін до деяких постанов правління Пенсійного фонду України») (далі - Порядок №22-1). 
Згідно п. 4.1 Порядку № 22-1 заяви, що подаються особами відповідно до цього Порядку, реєструються в електронному журналі звернень органу, що призначає пенсію.
Заяви про перерахунок пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший, припинення перерахування пенсії на поточний рахунок пенсіонера в банку та отримання пенсії за місцем фактичного проживання, продовження виплати пенсії за довіреністю, виплату частини пенсії на непрацездатних членів сім`ї особи, яка перебуває на повному державному утриманні, виплату пенсії за шість місяців наперед у зв`язку з виїздом на постійне місце проживання за кордон, переведення виплати пенсії за новим місцем проживання, виплату недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера, працевлаштування (звільнення), початок (припинення) діяльності, пов`язаної з отриманням доходу, що є базою нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування приймаються органом, що призначає пенсію, за наявності в особи всіх необхідних документів.
За п. 4.2 Порядку № 22-1 після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.
Після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.
Згідно п. 4.3 Порядку № 22-1 рішення за результатами розгляду заяви підписується керівником органу, що призначає пенсію (іншою посадовою особою, визначеною відповідно до наказу керівника органу, що призначає пенсію, щодо розподілу обов`язків), та зберігається в електронній пенсійній справі особи.
Рішення за результатами розгляду заяви та поданих документів органом, що призначає пенсію, приймається не пізніше 10 днів після надходження заяви.
Враховуючи вказані вимоги Порядку № 22-1, органом, що приймав рішення за заявою позивача про призначення пенсії визначено Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області. 
Згідно з пояснювальною запискою Фонду до проекту Постанови № 25-1 Указом Президента України від 04.09.2019 року №647/2019 «Про деякі заходи із забезпечення надання якісних публічних послуг» для забезпечення належної реалізації прав осіб y сфері надання адміністративних послуг передбачено забезпечення Кабінетом Міністрів України, зокрема, спрощення процедури надання та отримання послуг. Постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2019 року № 681 «Про оптимізацію надання адміністративних послуг у сфері пенсійного забезпечення» визначено перелік державних реєстрів, відомості з яких враховуються органами Пенсійного фонду при зверненні осіб за призначенням, перерахунком, поновленням, припиненням, продовженням виплати пенсій, надбавок, допомог, доплат та компенсацій або переведенням з одного виду пенсії на інший. 
У зв`язку з цим постала необхідність у приведенні актів Пенсійного фонду України у відповідність до вимог чинного законодавства Єдиний підхід до застосування пенсійного законодавства, централізована прозора система контролю за процесами призначення та перерахунків пенсій, мінімізація корупційних ризиків, зумовлених особистими контактами з громадянами, попередження можливих випадків зволікань у прийнятті рішення, оптимізація навантаження на працівників, розширення способів звернень до територіальних органів Пенсійного фонду України – стало результатом запровадження принципу екстериторіальності щодо призначення пенсії. 
Таким чином, впровадження принципу екстериторіальності передбачає опрацювання заяв про призначення пенсій будь-яким з територіальних органів Пенсійного фонду України в порядку черговості надходження таких заяв незалежно від того, де було прийнято заяву та де проживає заявник.
На підставі викладеного, апеляційний суд дійшов висновку про хибність висновку суду першої інстанції про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області зарахувати спірні періоди трудової діяльності та повторно розглянути заяву про призначення пенсії позивачу, оскільки подана позивачем заява з документами Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області по суті взагалі не розглядалась і рішення про відмову у призначенні пенсії не приймалось. В даному випадку спірне рішення про відмову в призначенні пенсії прийнято відповідачем 1.
Враховуючи те, що апеляційним судом визнано правомірність визначення органу, який розглянув заяву позивача про призначення пенсії за принципом екстериторіальності, та те, що спірне рішення про відмову в призначенні пенсії прийнято відповідачем 1, апеляційний суд дійшов висновку про зобов`язання відповідача 1 зарахувати спірні періоди роботи до пільгового стажу та повторно розглянути заяву про призначення пенсії з урахуванням висновків суду.
Щодо судових витрат.
За ч. 3 ст. 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.
Позивачем сплачено судовий збір за подання позову в сумі 992,40 грн.
Оскільки позов задоволено частково, за рахунок бюджетних асигнувань відповідача 1 на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 496,20 грн. за подання позову.
Отже, суд першої інстанції внаслідок порушення норм матеріального права, частково неправильно вирішив справу що суті спору, внаслідок чого рішення суду підлягає скасуванню в частині вимог до відповідача 2, з прийняттям нової постанови в цій частині про відмову у задоволенні вимог; та зміні в частині визначення територіального пенсійного органу, якого зобов`язано зарахувати спірні періоди роботи позивача до пільгового стажу та якого зобов`язано призначити пенсію; та зміні в частині розподілу судових витрат, в решті - без змін.
Керуючись ст. ст. 250, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

                                                        П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області - задовольнити частково .
Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 13 грудня 2022 року  у справі  № 200/3734/22 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії - скасувати в частині зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області зарахувати до пільгового стажу за Списком 1 ОСОБА_1 період роботи з 05.01.1998 по 31.07.2014 року; зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області повторно розглянути заяву позивача від 08.06.2022 року про призначення пенсії відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та прийняти відповідне рішення в порядку, визначеному Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» із зазначенням конкретної кількості днів, які підлягають для зарахування до страхового пільгового стажу, або відмови у зарахуванні таких до страхового та пільгового стажу, із зазначенням відповідних періодів роботи, з відповідним посиланням на нормативно-правові акти, на підставі яких такі періоди роботи не зараховані та за яких конкретно причин, прийняти нову постанову в цій частині про відмову у задоволенні позову в повному обсязі до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області.
Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 13 грудня 2022 року  у справі  № 200/3734/22 - змінити в мотивувальній частині щодо визнання територіального органу пенсійного фонду, який зобов`язано вчинити певні дії.
Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 13 грудня 2022 року  у справі  № 200/3734/22 - змінити, в абзацах 3, 4 резолютивної частини рішення шляхом зазначення пенсійного органу, а саме, замість «Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області», зазначити «Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області».
Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 13 грудня 2022 року  у справі  № 200/3734/22 - змінити, в абзаці 6 резолютивної частини рішення шляхом зазначення замість суми «372 (триста сімдесят дві) гривні 15 коп.», зазначити суму «496,20 грн. (чотириста дев`яносто шість гривень 20 копійок)».
Абзац 7 резолютивної частини рішення Донецького окружного адміністративного суду від 13 грудня 2022 року  у справі  № 200/3734/22 - виключити з тексту рішення.
При цьому, абзаци з 8 по 10 резолютивної частини рішення вважати абзацами з 7 по 9 відповідно.
В іншій частині рішення суду – залишити без змін.
Повний текст постанови складений 3 липня 2023 року.
Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати прийняття та відповідно до ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України може бути оскаржена до Верхового Суду  протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий                                                                             І.В. Геращенко
            Судді:                                                                           Т.Г. Гаврищук
                                                                                                  Е.Г. Казначеєв