ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
09 травня 2023 року           справа №360/774/22 

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого Блохіна А.А., суддів Гаврищук Т.Г., Сіваченко І.В., розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 13 лютого 2023 р. у справі № 360/774/22 (головуючий І інстанції Шембелян В.С.) за позовом адвоката Гребенара Олексія Володимировича в інтересах ОСОБА_1  до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язати вчинити певні дії,-

                                                              У С Т А Н О В И В: 

31 січня 2022 року ОСОБА_1 (далі – позивач, представник позивача) звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області (далі – відповідач), в якому заявлені такі вимоги: визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області щодо незарахування до пільгового стажу роботи на підземних роботах з повним робочим днем за Списком № 1 та відмови в проведенні перерахунку пенсії ОСОБА_1 згідно з заявою від 30.08.2021, виходячи з положень ст. 8 Закону України “Про підвищення престижності шахтарської праці”; зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області зарахувати ОСОБА_1 до пільгового стажу на підземних роботах з повним робочим днем за Списком № 1 період роботи з 01.10.2013 по 31.12.2016 в ТОВ “Краснодонське енергоуправління” електрослюсарем підземним з повним робочим днем на підземних роботах та здійснити з 01.09.2021 перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 згідно з заявою від 30.08.2021 з виплатою заборгованості, яка утворилася з 01.09.2021, з урахуванням виплачених сум пенсії за віком за вказаний період.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Луганській області (відділ обслуговування № 9) з лютого 2017 як отримувач пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 1. Первинно пенсію позивачу було призначено в 2013 році.
30.08.2021 за вхідним номером 3813/К-1200-21 позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області із заявою щодо зарахування до пільгового стажу за Списком № 1 періоду роботи з 01.10.2013 по 31.12.2016 в ТОВ “Краснодонське енергоуправління”, до якого було додано заяву про перерахунок пенсії встановленого зразку з урахуванням страхового стажу та положень ст. 8 Закону України “Про підвищення престижності шахтарської праці”. 
Листом відповідача № 3823-3813/К-02/8-1200/21 від 23.09.2021 було повідомлено, що для перерахунку пенсії та зарахування періоду роботи з 2013 року по грудень 2016 року до пільгового стажу необхідно надати підтверджуючі довідки. 
Заявою від 15.11.2021 № 4997/К-1200-21 позивач надав до відповідача оригінали довідок про стаж та заробітну плату за зазначений період роботи та заяви про перерахунок пенсії з урахуванням вищевказаного стажу роботи та положень ст. 8 Закону України “Про підвищення престижності шахтарської праці”.
Листом відповідача № 4773-4997/К-02/8-1200/21 від 08.12.2021 позивачу було повідомлено, що надані уточнюючі довідки відповідачем не приймаються, оскільки вони створені органами та завірені посадовими особами, що розміщуються на тимчасово окупованій території України.
Представник позивача зазначає, що у відповідності до Розрахунку стажу, який надано Відповідачем (“форма РС-право” ІКІС ПФУ: Підсистема Призначення та виплати пенсії) до пільгового стажу роботи на підземних роботах з повним робочим днем за Списком № 1 не зараховано період роботи з 01.10.2013 по 31.12.2016 в ТОВ “Краснодонське енергоуправління” електрослюсарем підземним з повним робочим днем на підземних роботах.
З трудової книжки позивача вбачається, що з 04.01.2011 по 03.03.2017 він працював в ТОВ “Краснодонське енергоуправління” електрослюсарем підземним з повним робочим днем на підземних роботах. Також в трудовій книжці є запис № 24 від 25.03.2011 про проведення на підприємстві атестації робочих місць за умовами праці та підтверджено право на пільгове пенсійне забезпечення за Списком № 1.
Крім трудової книжки, це підтверджується архівними довідками № 2173, 2174, 2175, 2176 від 23.09.2021. Відомості, які зазначені в цих довідках повністю відповідають іншим відомостям, що додані до позовної заяви - трудовій книжці, індивідуальним відомостям про застраховану особу за формою ОК-5 від 10.08.2021.
Відповідач зараховує до пільгового стажу період роботи з 04.01.2011 по 30.09.2013 на цьому підприємстві, а інший стаж відповідач відмовляється зараховувати до пільгового стажу без належного обґрунтування. Крім того, за період роботи з 04.01.2011 по 31.12.2016 є відомості в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування. 
Випискою з індивідуальних відомостей про застраховану особу позивача форми ОК-5 (далі - довідка ОК-5), сформованою 10.08.2021, підтверджується, що з 04.01.2011 по 31.12.2016 позивач працював у роботодавця за кодом – 37173453 - ТОВ “Краснодонське енергоуправління” та в цей період мав пільговий підземний стаж за кодом підстави обліку спецстажу - ЗП3014А1.
Отже, на підставі викладеного, представник позивача просив позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.
Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 13 лютого 2023 р. у справі № 360/774/22 позов задоволено, внаслідок чого визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Луганській області щодо відмови листом від 23.09.2021 за № 3823-3813/К-02/8-1200/21 у здійсненні перерахунку пенсії ОСОБА_1 за заявою від 30.08.2021. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Луганській області здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 за заявою від 30.08.2021, зарахувавши до пільгового підземного стажу роботи за списком №1 період роботи з 01.10.2013 по 31.12.2016 та застосувавши вимоги статті 8 Закону України “Про підвищення престижності шахтарської праці” від 02.09.2008 року за№ 3455-IV, а також виплатити заборгованість, яка утворилася з 30.08.2021. 
Відповідач не погодився з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати оскаржене судове рішення та прийняти нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що ОСОБА_1 за материалами електронної пенсійної справи пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 1 призначено управлінням Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області з 23.09.2013. Загальний стаж роботи складає 47 років 02 місяці 00 днів, в тому числі пільговий стаж за Списком № 1 - 11 років 11 місяців 14 днів. Пільговий стаж на підземних роботах зараховано за період: з 27.08.2001 по 04.01.2011. Електронна пенсійна справа не містить копій документів, які були застосовані для розрахунку загального та пільгового стажу під час призначення пенсії. 
До відповідача 30.08.2021 (№ 3813/К-1200-21) надійшла заява позивача довільної форми, в якій він просив здійснити перерахунок пенсії відповідно до ст. 8 Закону України “Про підвищення престижності шахтарської праці” з урахуванням відомостей його трудової книжки про пільговий стаж за Списком № 1 за період роботи з 01.10.2013 по 31.12.2016, згідно з додатково наданими документами.
Відповідач листом від 23.09.2021 за № 3823-3813/К-02/8-1200/21 надав роз`яснення на звернення позивача. Оскільки, 30.08.2021 до відповідача надійшла заява довільної форми (вх. № 3813/К-1200- 21), то одне з рішень, зазначених в частині п`ятій статті 45 Закону № 1058-IV, з приводу розгляду зазначеної заяви позивача відповідачем не приймалось.
До відповідача надійшла заява позивача в довільній формі від 15.11.2021 (вх. № 4997/К1200-21). В якій були додані оригінали довідок про стаж та заробітну плату за період з 01.10.2013 по 31.12.2016, та заяву про перерахунок пенсії. 
Листом відповідача від 08.12.2021 № 4773-4997/К-02/8-1200/21 було надано відповідь на вищевказану заяву та роз`яснено, що “ООО Краснодонське енергоуправління” розташовано на території, яка не підконтрольна українській владі, у зв`язку з чим здійснити перевірку первинних документів не є можливим. До цього часу позивач до відповідача з заявою згідно з вимогами Закону № 1058-IV та Порядку № 22- 1 не звертався.
Відповідач зазначає, що записи в трудовій книжці лише підтверджують період знаходження працівника в трудових відносинах з підприємством, а не тривалість роботи в шкідливих умовах праці повний робочий день. Тому в Порядку № 637 і передбачено окремий розділ “Особливості підтвердження трудового стажу окремих категорій працівників”.
Відповідно до абзацу третього статті 2 Закону України від 18.01.2018 № 2268-VIII “Про особливості державної політики, із забезпечення державного суверенітету України на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях”, діяльність збройних формувань Російської Федерації та окупаційної адміністрації Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, що суперечить нормам міжнародного права, є незаконною, а будь-який виданий у зв`язку з такою діяльністю акт є недійсним, і не створює жодних правових наслідків, крім документів, що підтверджують факт народження або смерті особи на тимчасове окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях, які додаються відповідно до заяви про державну реєстрацію народження особи та заяви про державну реєстрацію смерті особи. Тому відповідач вважає, що долучені до заяв позивача від 30.08.2021 та від 15.11.2021 документи є не дійсними, у зв`язку з чим вони не можуть бути допустимими доказами у справі.
Справу розглянуто в порядку письмового провадження у відповідності до ст. 311 КАС України.
Відповідно до вимог ч. 1,2 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.  
Колегія суддів заслухала доповідь судді-доповідача, перевірила матеріали справи, вивчила доводи апеляційної скарги, і дійшла  висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.     
Судом першої та апеляційної інстанції встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , що підтверджується паспортом громадянина України серія НОМЕР_2 , виданого Краснодонським РВГУМВС України в Луганській області 11.09.2009 та довідкою про присвоєння ідентифікаційного номера.
Відповідно до посвідчення № НОМЕР_1 ОСОБА_1 є пенсіонером за віком з 2013 року.
30.08.2021 позивач звернувся до відповідача з заявою про перерахунок пенсії довільної форми, в якій, зокрема, зазначено, що після призначення пенсії він продовжував працювати на підземних роботах,  які дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1. Зазначає, що його пільговий стаж роботи з 2013 року по грудень 2016 року підтверджується індивідуальними відомостями про застраховану особу за формою ОК-5 від 10.08.2021. За період з 01.10.2013 по 31.12.2016 є відомості, що він має безпосередньо спеціальний стаж на підприємстві з кодом страхувальника – 37173453 та за кодом підстави обліку спецстажу – ЗП3014А1. Тому, просив відповідача зарахувати до пільгового стажу за Списком №1 період роботи з 01.10.2013 по 31.12.2016 та зробити перерахунок пенсії з урахуванням положень статті 8 ЗУ “Про підвищення престижності щахтарської праці”.
До зазначеної заяви була надана заява встановленого зразка, копію якої надано також відповідачем разом з відзивом.
Листом №3823-3813/К-02/8-1200/21 від 23.09.2021 відповідач надав відповідь, якою повідомив позивача, що надані уточнюючі довідки відповідачем не приймаються у зв`язку з тим, що створені органами та його посадовими особами, що розміщуються на тимчасово окупованій території України. Для зарахування пільгових періодів роботи необхідно надати підтверджуючі довідки, а також роз`яснено право щодо звернення з заявою про перерахунок пенсії встановленого зразка відповідно до вимог Порядку 22-1.
15.11.2021 позивач звернувся до відповідача з повторною заявою, яка була зареєстрована управлінням за № 4997/К-1200-21, та до якої були надані копії архівних довідок, а саме: № 2173, № 2174, № 2176 від 23.09.2021. До зазначеної заяви позивачем також була надана заява встановленого зразка.
Листом №4773-4997/К-02/8-1200/21 від 08.12.2021 відповідач надав відповідь, зазначивши, що надані уточнюючі довідки відповідачем не приймаються у зв`язку з тим, що створені органами та його посадовими особами, що розміщуються на тимчасово окупованій території України.
У відповідь на адвокатський запит від 04.01.2022 № 1, листом № 1200-0202-8/1013 від 06.01.2022 відповідач повідомив, що ТОВ “Краснодонське енергоуправління” розташовано на території, яка є тимчасово окупованою територією України, тому надані довідки, створені органами, посадовими та службовими особами на тимчасово окупованій території України, не є дійсними. Для врахування таких документів для обчислення пенсії позивачу відсутні законні підстави. Оскільки робота в підземних умовах праці ОСОБА_1 складає 11 років 11 місяців 14 дні, здійснити розрахунок розміру пенсії відповідно до статті 8 Закону України “Про підвищення престижності шахтарської праці” у розмірі 80 % заробітної плати (доходу) застрахованої особи, визначеної відповідно до статті 40 Закону, відсутні законні підстави.
Відповідно до перерахунку пенсії позивача від 24.11.2021, визначений управлінням страховий стаж позивача складає 47 років 2 місяці, в тому числі страховий пільговий стаж за списком №1 - 11 років 11 місяців 14 днів. До пільгового стажу роботи за Списком № 1 не зараховано період роботи з 01.10.2013 по 31.12.2016. 
Записи трудової книжки позивача серії НОМЕР_3 від 09.09.1987 містять такі записи щодо спірного періоду його роботи: ТОВ “Краснодонське енергоуправління”: запис 23 – 04.01.2011 – прийнятий електрослюсарем підземним з повним робочим днем на підземних роботах (наказ № 4/к від 04.01.2011); запис 24 – 25.03.2011 – проведена атестація робочих місць за умовами праці, підтверджено право на пільгове пенсійне забезпечення за Списком №1 (наказ №28 від 25.03.2011); запис 25 – 03.03.2017 – звільнено за п.1 ст.36 КЗпП України за згодою сторін (наказ №46/у від 03.03.2017). 
Зазначені записи завірені печатками підприємств та підписами відповідальних осіб, мають відомості про документи, на підставі яких зроблені відповідні записи, а також наявні записи про атестацію робочих місць в спірний період та підтверджено, що позивач працював на підземних роботах з повним робочим днем під землею в спірний період.
Індивідуальні відомості про застраховану особу за формою ОК-5, сформовані станом на 10.08.2021 містять відмітки про наявність в позивача спеціального  підземного стажу ЗП3014А1 на підприємстві ТОВ “Краснодонське енергоуправління” за кодом 37173453 у період з 04.01.2011 по 31.12.2016,  а також інформацію про нараховану за цей період заробітну плату та повністю сплачені страхові внески за спірний період. 
Крім того на підтвердження спірного періоду роботи позивачем суду надані копії архівних довідок № 2173, № 2174 та № 2175, якими підтверджено, що позивач у спірний період працював на ТОВ “Краснодонське енергоуправління” та отримував заробітну плату, та довідки № 2176 від 23.09.2021 щодо атестації робочих місць за умовами праці за професією електрослюсар підземний. Довідки видані архівним відділом адміністрації міста Краснодона, Луганська народна республіка.
Зазначені докази додані є додатками до позовної заяви.
Спірними питаннями цієї справи є саме наявність підстав для зарахування  до пільгового підземного стажу за списком №1 періоду роботи позивача на ТОВ “Краснодонське енергоуправління” з 01.10.2013 по 31.12.2016 на підставі відомостей з реєстру застрахованих осіб за формою ОК-5 та уточнюючи довідок.
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, колегія суддів зазначає наступне.
Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Закон України від 09 липня 2003 року № 1058-IV “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” (далі – Закон № 1058-IV), розроблений відповідно до Конституції України та Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом.
Згідно з частиною першою статті 44 Закону № 1058-IV заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.
Документи про призначення (перерахунок) пенсії розглядає територіальний орган Пенсійного фонду та не пізніше 10 днів з дня їх надходження приймає рішення про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії (частина п`ята статті 45 Закону № 1058-IV).
Постановою Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 року за № 1566/11846, затверджений Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”.
Згідно з абзацом першим пункту 1.5 розділу I “Звернення за призначенням (перерахунком) пенсії” Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 07 липня 2014 року № 13-1) та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 року за № 1566/11846 (далі – Порядок № 22-1), заява про переведення з одного виду пенсії на інший, про перерахунок пенсії, про виплату пенсії у зв`язку з виїздом на постійне місце проживання за кордон, поновлення виплати пенсії, про припинення перерахування пенсії на банківський рахунок та отримання пенсії за місцем фактичного проживання, про виплату частини пенсії на непрацездатних членів сім`ї особи, яка перебуває на повному державному утриманні, про виплату пенсії за довіреністю, термін дії якої більше одного року, через кожний рік дії такої довіреності, подається пенсіонером особисто або його законним представником до органу, що призначає пенсію, за місцем перебування на обліку як одержувача пенсії, а пенсіонерами, які зареєстровані на території Автономної Республіки Крим та м. Севастополя і не отримують пенсії від уповноважених органів Російської Федерації, - до органу, що призначає пенсію, визначеного Пенсійним фондом України. При цьому у заяві про виплату частини пенсії непрацездатним членам сім`ї особи, яка знаходиться на повному державному утриманні, вказується адреса одержувача цієї частини пенсії.
Днем звернення за перерахунком пенсії, переведенням з одного виду пенсії на інший, поновленням виплати пенсії, виплатою недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю вважається день прийняття органом, що призначає пенсію, заяви з усіма необхідними документами (абзац п`ятий пункту 1.7 розділу I “Звернення за призначенням (перерахунком) пенсії” Порядку 22-1).
Абзацом першим пункту 2.7 розділу II “Документи, необхідні для призначення, перерахунку пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший” Порядку № 22-1 встановлено, що до заяви про перерахунок пенсії у зв`язку з урахуванням страхового стажу (заробітної плати) після призначення пенсії, у зв`язку зі зміною кількості членів сім`ї, а також в інших випадках, які спричиняють збільшення чи зменшення розміру пенсії, надаються документи, передбачені підпунктами 2-4 пункту 2.1, пунктом 2.6 цього розділу.
Відповідно до абзацу першого пункту 4.1 розділу ІV “Приймання, оформлення і розгляд документів” Порядку № 22-1 орган, що призначає пенсію, розглядає питання про призначення пенсії, перерахунок та поновлення виплати раніше призначеної пенсії, а також про переведення з одного виду пенсії на інший при зверненні особи з відповідною заявою (додаток 3).
Заяви про переведення з одного виду пенсії на інший, про перерахунок пенсії й поновлення виплати раніше призначеної пенсії приймаються органом, що призначає пенсію, за наявності в особи всіх необхідних документів. Заяви осіб про призначення, перерахунок, поновлення, переведення з одного виду пенсії на інший реєструються в журналі реєстрації рішень органу, що призначає пенсію. Особі або посадовій особі органом, що призначає пенсію, видається розписка із зазначенням дати прийняття заяви, а також переліку одержаних і відсутніх документів, які необхідно подати у тримісячний строк з дня прийняття заяви. Копія розписки зберігається в пенсійній справі (абзаци другий, третій пункту 4.1 розділу ІV “Приймання, оформлення і розгляд документів” Порядку № 22-1).
Згідно з абзацами першим, другим пункту 4.3 розділу ІV “Приймання, оформлення і розгляд документів” Порядку № 22-1 не пізніше 10 днів після надходження заяви та за наявності документів, необхідних для призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший та поновлення виплати пенсії (у тому числі документів, одержаних відповідно до абзацу другого підпункту 3 пункту 4.2 цього розділу), орган, що призначає пенсію, розглядає подані документи та приймає рішення щодо призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший, поновлення раніше призначеної пенсії без урахування періоду, за який відсутня інформація про сплату страхових внесків до Пенсійного фонду України. Після надходження даних про сплату страхових внесків за останній місяць роботи, що передує місяцю подання заяви про призначення пенсії, протягом місяця проводиться перерахунок пенсії з урахуванням цього періоду з дати призначення пенсії. При цьому, якщо у разі проведення перерахунку пенсії її розмір зменшився, виплата пенсії в новому розмірі проводиться з місяця, наступного за місяцем проведення перерахунку.
Рішення органу про призначення пенсії, перерахунок та поновлення виплати раніше призначеної пенсії, а також про переведення з одного виду пенсії на інший візується спеціалістом, який його підготував, та спеціалістом, який його перевірив. Рішення підписується начальником управління (іншою посадовою особою, визначеною відповідно до наказу начальника управління щодо розподілу обов`язків) та завіряється печаткою управління (абзац шостий пункту 4.3 розділу ІV “Приймання, оформлення і розгляд документів” Порядку № 22-1).
Відповідно до пункту 4.7 розділу ІV “Приймання, оформлення і розгляд документів” Порядку № 22-1 право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію. Орган, що призначає пенсію, не пізніше 10 днів після винесення рішення видає або направляє адміністрації підприємства, установи, організації або особі повідомлення про призначення, відмову в призначенні, перерахунку, переведенні з одного виду пенсії на інший із зазначенням причин відмови та порядку його оскарження.
Аналіз наведених норм права дозволяє дійти висновку, що у разі звернення пенсіонера з заявою про перерахунок пенсії, уповноважений орган Пенсійного фонду України має за результатами розгляду такої заяви прийняти рішення про перерахунок або про відмову в перерахунку пенсії. При цьому, рішення про відмову в перерахунку пенсії має містити зазначення причин відмови та порядку його оскарження
Судом встановлено, що Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області за заявами позивача від 01.09.2021 та  від 30.08.2021 про перерахунок пенсії жодного рішення не приймало, відповідь на заяви надало листами №3823-3813/К-02/8-1200/21 від 23.09.2021 та №4773-4997/К-02/8-1200/21 від 08.12.2021, чим порушило положення частини п`ятої статті 45 Закону № 1058-IV та пункту 4.3 Порядку № 22-1.
Твердження відповідача щодо недотримання позивачем встановленого порядку звернення за перерахунком пенсії, оскільки він не звертався до відповідача із заявою встановленого зразка, а відповідачем остаточне рішення стосовно розгляду заяв позивача про перерахунок його пенсії не приймалося, суд відхиляє як безпідставні та необґрунтовані, оскільки зі змісту заяви слідує, що вона містить всю необхідну інформацію, крім того, позивачем надавалися також заяви встановленого зразка.
Верховним Судом у постанові від 30.05.2018 у справі № 537/3480/17 зроблено висновок, що “зазначаючи про недотримання порядку звернення до Пенсійного органу із заявою про перерахунок пенсії, суд апеляційної інстанції припустився формалізму, оскільки, по-перше, зі змісту заяви вбачається, що вона містить всю необхідну інформацію, що передбачена і заявою встановленого зразка, а, по-друге, з огляду на відповідь УПФ, неналежна форма заяви не була підставою для відмови”.
За приписами частини першої ст. 114 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за Списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.
Статтею 48 Кодексу законів про працю України, статтею 62 Закону України “Про пенсійне забезпечення” та п. 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637, трудова книжка є основним документом, що підтверджує пільговий стаж роботи працівника.
Пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637 встановлено, що у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.
У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.
Відповідно п. 2.2 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників від 29 липня 1993 року № 58 до трудової книжки вносяться: відомості про працівника: прізвище, ім`я та по батькові, дата народження; відомості про роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення; відомості про нагородження і заохочення: про нагородження державними нагородами України та відзнаками України, заохочення за успіх у роботі та інші заохочення відповідно до чинного законодавства України; відомості про відкриття, на які видані дипломи, про використані винаходи і раціоналізаторські пропозиції та про виплачені у зв`язку з цим винагороди.
У пункті 2.4 Інструкції визначено, що усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).
Наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18 листопада 2005 року № 383 затверджено Порядок застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах.
Зазначений Порядок № 383 регулює застосування Списків під час обчислення стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах.
Пунктом 3 Порядку застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18 листопада 2005 року № 383 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 01 грудня 2005 року за №1451/11731 (далі - Порядок № 383), встановлено, що при визначені права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.92 та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.92.
За визначенням пункту 4 Порядку проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.08.92 № 442 (далі - Порядок проведення атестації робочих місць), атестація робочих місць за умовами праці (далі - атестація) проводиться в строки, передбачені колективним договором, але не рідше одного разу на 5 років. Ця постанова набула чинності з 21.08.92. Це означає, що при призначенні пенсії за віком на пільгових умовах для зарахування до стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, певного 5-річного періоду роботи зі шкідливими і важкими умовами праці після 21.08.92, відповідне право впродовж цього періоду повинне бути підтверджене результатами атестації (пункти 4, 4.1 Порядку № 383).
Пунктом 4.2 Порядку № 383 встановлено, що результати атестації (як вперше проведеної, так і чергової) застосовуються при обчисленні стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, впродовж 5 років після затвердження її результатів, за умови, якщо впродовж цього часу на даному підприємстві не змінювались докорінно умов і характер праці (виробництво, робота, робоче місце), що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах. У разі докорінної зміни умови і характеру праці для підтвердження права на пенсію за віком на пільгових умовах має бути проведена позачергова атестація. Такий же порядок застосовується у разі припинення діяльності підприємства, установи, організації із визначенням правонаступника.
У разі підтвердження цього права за результатами атестації, вперше проведеної до 21.08.97 (впродовж 5 років після введення в дію Порядку проведення атестації робочих місць), до стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, зараховується весь період роботи на даному підприємстві у виробництвах, передбачених Списками, тобто період роботи із шкідливими умовами праці до дати видання наказу на підприємстві про результати проведення атестації та період роботи впродовж наступних 5 років з урахуванням пункту 4.2 цього Порядку (пункт 4.3 Порядку № 383).
Нормами пунктів 4.4, 4.5 Порядку № 383 передбачено, що якщо атестація була вперше проведена після 21.08.97, у разі підтвердження права на пенсію за віком на пільгових умовах, до пільгового стажу зараховується весь період роботи до 21.08.92, 5-річний період роботи на даному підприємстві, що передує даті видання наказу про її результати, та період роботи впродовж наступних 5 років з урахуванням пункту 4.2 цього Порядку. Якщо ж атестація з 21.08.92 не проводилася чи за результатами атестації, вперше проведеної після 21.08.97, право не підтвердилось, до пільгового стажу зараховується лише період роботи із шкідливими умовами праці на даному підприємстві, в установі чи організації до 21.08.92 включно, тобто до набуття чинності Порядку проведення атестації робочих місць. У такому ж порядку зараховується пільговий стаж, якщо за результатами атестації, вперше проведеної до 21.08.97, право на пільгове пенсійне забезпечення не підтвердилось.
Пунктом 10 Порядку № 383 встановлено, що для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.93 № 637.
Атестація робочих місць здійснюється на підприємствах, в організаціях та установах незалежно від форм власності і господарювання згідно з Порядком проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 01 серпня 1992 року № 442, та розробленими на виконання цієї постанови Методичними рекомендаціями для проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженими постановою Міністерства праці України від 01 вересня 1992 року № 41. Відповідно до зазначених нормативних актів документами, які підтверджують результати атестації робочого місця за умовами праці, можуть бути: карта умов праці, наказ по підприємству про затвердження переліку робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників; трудова книжка із записом про витяг із зазначеного наказу або з додатком такого витягу.
Уточнююча довідка може бути основним доказом підтвердження пільгового стажу в період роботи на відповідних посадах або за професіями в тих випадках, коли відсутня трудова книжка або відсутні відповідні записи у трудовій книжці. Після 21 серпня 1992 року основними документами, які підтверджують пільговий стаж - період роботи на відповідних посадах або за професіями, які включені до Списків, є трудова книжка та документи, що підтверджують проведення атестації робочих місць за умовами праці.
Правилами статті 44 Закону № 1058-ІV окреслено, що заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально. Органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію.
На підставі пункту 4.2 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України № 22-1 від 25 листопада 2005 року, при прийманні документів орган, що призначає пенсію:
1) перевіряє правильність оформлення заяви, відповідність викладених у ній відомостей про особу даним паспорта та документам про стаж;
2) перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів;
3) перевіряє копії відповідних документів, фіксує й засвідчує виявлені розбіжності (невідповідності).
Орган, що призначає пенсію, має право вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформлення у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі.
Відповідно до пункту 4.7 Порядку № 22-1 право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію.
З системного аналізу наведених норм вбачається, що у зв`язку зі зверненням позивача про перерахунок пенсії пенсійний орган був зобов`язаний перевірити копії відповідних документів та у разі виявлення невідповідностей вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформлення у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством.
Згідно з записами у трудовій книжці, позивач працював з 01.10.2013 по 31.12.2016 на ТОВ “Краснодонське енергоуправління” електрослюсарем підземним з повним робочим днем на підземних роботах. Також в цей період наявний чинний запис щодо атестації робочого місця позивача за умовами праці, якою підтверджено право на пільгове пенсійне забезпечення по Списку №1. Початок цього періоду з 01.10.2013 мав місце після призначення пенсії позивачу з жовтня 2013, що визнає сам відповідач. Період роботи позивача на вказаному підприємстві з 01.10.2013 по 14.04.2014 взагалі мав місце до початку антитерористичної операції на території Луганської та Донецької областей, тому аргументи відповідача щодо цього часу взагалі є незмістовними.
Фактично позивач просив відповідача зарахувати до його пільгового стажу періоди роботи, що мали місце після призначення йому пенсії, і після впровадження системи загальнодержавного пенсійного страхування (з 01.01.2004), які повністю підтверджені як відомостями його трудової книжки так і відомостями з реєстру застрахованих осіб щодо наявного в позивача пільгового підземного стажу за списком №1 за професією електрослюсар підземний.
На підтвердження пільгового стажу за вказаний період, позивачем було також надані копії архівних довідок № 2173, № 2174 та № 2175, якими підтверджено, що позивач у спірний період працював на ТОВ “Краснодонське енергоуправління” та отримував заробітну плату, та довідки № 2176 від 23.09.2021 щодо атестації робочих місць за умовами праці за професією електрослюсар підземний.
Відповідно до Списків № 1 і 2 виробництв, цехів, професій і посад, робота в яких дає право на державну пенсію на пільгових умовах і в пільгових розмірах, затверджених постановами Кабінету Міністрів України від 16.01.2003 № 36, від 24.06.2016 р. № 461 професія “електрослюсар підземний” відносяться до Списку № 1 тобто до робіт, на яких зайнятість передбачає повний робочий день на підземних роботах.
Стосовно доводу відповідача, що підприємства щодо яких видавані довідки, розташовані та зареєстровані на території, яка не підконтрольна українській владі, тому врахувати їх при перерахунку пенсії неможливо, оскільки зазначені довідки є недійсними на території України та не створюють жодних правових наслідків, суд зазначає наступне.
Європейський суд з прав людини неодноразово у своїх рішеннях зазначав, що предмет і мета Конвенції як інструменту захисту прав людини потребують такого тлумачення і застосування її положень, завдяки яким гарантовані нею права були б не теоретичними чи ілюзорними, а практичними та ефективними (пункт 53 рішення у справі “Ковач проти України” від 07.02.2008, пункт 59 рішення у справі “Мельниченко проти України” від 19.10.2004, пункт 50 рішення у справі “Чуйкіна проти України” від 13.01.2011, пункт 54 рішення у справі “Швидка проти України” від 30.10.2014 тощо).
Це означає, що суд має оцінювати фактичні обставини справи з урахуванням того, що права, гарантовані Конституцією України та Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, мають залишатися ефективними та людину не можна ставити в ситуацію, коли вона завідомо не може реалізувати своїх прав.
Відповідно до частини другої статті 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.
За статтею 14 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод користування правами та свободами, визнаними в цій Конвенції, має бути забезпечене без дискримінації за будь-якою ознакою.
Отже, позивач опинився в ситуації, що відповідно позбавляє його можливості забезпечити належний захист своїх прав.
Суд звертає увагу на те, що відповідно до частини третьої статті 23 Загальної Декларації прав людини, пункту 4 частини першої Європейської Соціальної хартії та частини третьої статті 46 Конституції України кожна особа похилого віку має право на справедливу і задовільну винагороду, соціальний захист, за роки важкої праці та шкідливих робіт, - яка є основним джерелом існування для них самих та їхніх сімей.
Також суд враховує висновки ЄСПЛ у справах проти Туреччини (зокрема, “Loizidou v. Turkey”, “Cyprus v. Turkey”), а також Молдови та Росії (зокрема, “Mozer v. the Republic of Moldova and Russia”, “Ilascu and Others v. Moldova and Russia”), де, ґрунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії (Namibia case), ЄСПЛ наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони. Застосовуючи “намібійський виняток” у справі “Кіпр проти Туреччини”, ЄСПЛ, зокрема, зазначив, що виходячи з інтересів мешканців, що проживають на окупованій території, треті держави та міжнародні організації, особливо суди, не можуть просто ігнорувати дії фактично існуючих на такій території органів влади. Протилежний висновок означав би цілковите нехтування всіма правами мешканців цієї території при будь-якому обговоренні їх у міжнародному контексті, а це становило б позбавлення їх наймінімальніших прав, що їм належать.
Враховуючи викладене, суд вважає, що у даному випадку і при обставинах, що склались у зв`язку з тимчасовою окупацією певних територій Луганської області, відмова відповідачем - органом державної влади позивачу - фізичній особі у реалізації її права на отримання пенсії з підстави знаходження підтверджуючих первинних документів на окупованій території, не є пропорційною меті, якої намагався досягти відповідач цією відмовою, та така відмова порушує баланс між конституційним правом позивача на соціальне забезпечення та завданням відповідача щодо перевірки правильності нарахування пенсії.
Статтею 76 КАС України визначено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Суд також зазначає, що чинним законодавством України не встановлено прямої заборони на використання документів, виданих щодо працівників підприємств, які тепер перебувають на тимчасово неконтрольованій території України. Крім того, положенням частини 3 статті 44 Закону України “Про пенсійне забезпечення” передбачено право відповідача на проведення перевірки. Разом з цим, за вимогами законодавства, неможливість проведення перевірки не ставить в залежність особу, щодо якої розглядається питання про призначення пенсії, оскільки це не є підставою для відмови у зарахуванні стажу і призначення пенсії.
Посилання відповідача на те, що підприємства, щодо яких видані позивачу довідки про підтвердження наявності трудового стажу для призначення пенсії позивачу, розміщені на тимчасово окупованій території України, суд не приймає, оскільки відсутність у відповідача можливості здійснити перевірку відомостей на підприємстві, яке знаходиться на непідконтрольній українській владі території не може бути підставою для відмови особі у реалізації наявного права на пенсійне забезпечення, яке підтверджене всіма необхідними і належними документами, що були в наявності у відповідача на час розгляду заяв позивача, а саме його трудової книжки та відомостей з реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, що відповідає вимогам чинного законодавства та правової позиції, що у постановах Верховного суду по справі № 175/4336/16-а від 28 серпня 2018 року та по справі № 172/718/17 від 27 лютого 2018 року.
З таких підстав суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідачем неправомірно не взято  до уваги інформацію, що міститься в архівних довідках, наданих позивачем для підтвердження наявного трудового стажу, що відповідають записам його трудової книжки та підтверджені відомостями ОК-5 щодо наявності в позивача спеціального  підземного стажу ЗП3014А1 на підприємстві ТОВ “Краснодонське енергоуправління” за кодом 37173453 у період з 04.01.2011 по 31.12.2016.
Статтею 1 Закону України “Про підвищення престижності шахтарської праці” визначено що дія цього Закону поширюється на працівників, які видобувають вугілля, залізну руду, руди кольорових і рідкісних металів, марганцеві, уранові, магнієві (солі калієво-магнієві та солі магнієві) та озокеритні руди, працівників шахтобудівних підприємств, які зайняті на підземних роботах повний робочий день, та працівників державних воєнізованих аварійно-рятувальних служб (формувань) у вугільній промисловості за Списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженим Кабінетом Міністрів України (далі - шахтарі), та членів їх сімей.
Згідно статті 8 Закону України “Про підвищення престижності шахтарської праці” мінімальний розмір пенсії шахтарям, які відпрацювали на підземних роботах не менш як 15 років для чоловіків та 7,5 років для жінок за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, встановлюється незалежно від місця останньої роботи, у розмірі 80 відсотків його заробітної плати (доходу), визначеної відповідно до статті 40 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”, з якої обчислюється пенсія, але не менш як три розміри прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність. Для обчислення розміру пенсій за віком за кожний повний рік стажу роботи на підземних роботах до страхового стажу додатково зараховується по одному року.
Матеріалами справи підтверджено, що відповідач здійснив перерахунок пенсії позивачу 24.11.2021 та враховав до пільгового стажу за списком № 1 – 11 років 11 місяців 14 днів, не зарахувавши спірний період роботи позивача після призначення пенсії з 01.10.2013 по 31.12.2016. Однак, з урахуванням періоду роботи позивача з 01.10.2013 по 31.12.2016, підземний пільговий стаж за списком №1 складає понад 15 років, тому норми ст. 8 Закону України “Про підвищення престижності шахтарської праці” повинні бути застосовані для перерахунку його пенсії. 
Разом з тим, відповідач проігнорував вище зазначені нормативно визначені вимоги для належного розгляду документів щодо перерахунку пенсії позивачу.
На законодавчому рівні поняття “дискреційні повноваження” суб`єкта владних повноважень відсутнє. У судовій практиці сформовано позицію щодо поняття дискреційних повноважень, під якими слід розуміти такі повноваження, коли у межах, які визначені законом, адміністративний орган має можливість самостійно (на власний розсуд) вибирати один з кількох варіантів конкретного правомірного рішення. Водночас, повноваження державних органів не є дискреційними, коли є лише один правомірний та законно обґрунтований варіант поведінки суб`єкта владних повноважень. Тобто, у разі настання визначених законодавством умов відповідач зобов`язаний вчинити конкретні дії і, якщо він їх не вчиняє, його можна зобов`язати до цього в судовому порядку.
Тобто, дискреційне повноваження може полягати у виборі діяти, чи не діяти, а якщо діяти, то у виборі варіанту рішення чи дії серед варіантів, що прямо або опосередковано закріплені у законі. Важливою ознакою такого вибору є те, що він здійснюється без необхідності узгодження варіанту вибору будь-ким.
У справі, що переглядається, повноваження пенсійного органу щодо перерахунку пенсії передбачені Законом України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”.
Умови, за яких пенсійний орган відмовляє у перерахунку пенсії, визначені законом. Якщо такі умови відсутні, пенсійний орган повинен здійснити пенсію. Повноваження пенсійного органу та порядок їх реалізації передбачають лише один вид правомірної поведінки відповідного органу, за умови звернення особи з усіма необхідними для призначення пенсії документами, - призначити пенсію. За законом у цього органу немає вибору між декількома можливими правомірними рішеннями. Тому зазначені повноваження не є дискреційними.
Суд звертає увагу на те, що статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.
При цьому під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект.
Таким чином, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам та виключати подальше звернення особи до суду за захистом порушених прав.
Такий правовий висновок викладений в постанові Верховного Суду від 8 листопада 2019 року у справі № 227/3208/16-а і з огляду на приписи ч. 5 ст. 242 КАС України суд враховує його при розгляді даної справи.
На підставі вищевикладеного, суд першої інстанції дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги є такими, що підлягають задоволенню, обравши інший спосіб захисту його порушеного права згідно з вимогами п.10 ч.2 ст.245 КАС України, а саме: визнати протиправними дії відповідача щодо відмови листом від 23.09.2021 за № 3823-3813/К-02/8-1200/21 у здійсненні перерахунку пенсії позивача за заявою від 30.08.2021 та зобов`язати його здійснити такий перерахунок з урахуванням пільгового підземного стажу роботи за списком №1 з 01.10.2013 по 31.12.2016, а також вимог статті 8 Закону України “Про підвищення престижності шахтарської праці” від 02.09.2008 року за№ 3455-IV з виплатою заборгованості, яка утворилася з 30.08.2021.
Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
З огляду на приписи ст. 77 КАС України стосовно обов`язку доказування правомірності своїх дій суб`єктом владних повноважень судне приймає доводи відповідача щодо недоведеності позивачем порушення його права на отримання пенсійних виплат.
З огляду на вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про задоволення позову.
Статтею 316 КАС України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Ураховуючи наведене, колегія суддів не знаходить правових підстав для задоволення апеляційної скарги і відповідно для скасування оскаржуваного судового рішення, оскільки судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, правові висновки суду першої інстанції скаржником не спростовані.
Керуючись 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
                                                                    ПОСТАНОВИВ  :

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 13 лютого 2023 р. у справі № 360/774/22 - залишити без задоволення.                                                                                           Рішення Луганського окружного адміністративного суду від 13 лютого 2023 р. у справі № 360/774/22 - залишити без змін.                                                                                                
Повне судове рішення складено 09 травня 2023 року.     
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя                                                                                А.А. Блохін

Судді                                                                                                     Т.Г. Гаврищук

                                                                                                               І.В. Сіваченко