Справа № 565/413/19

П О С Т А Н О В А
Іменем України

        29 березня 2023 року м. Ужгород

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах Закарпатського апеляційного суду в складі: 

головуючого-судді: Собослой Г.Г.,
суддів: Мацунич М.В., Кожух О.А.,
з участю секретаря: Терпай С.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 в інтересах якого діє ОСОБА_2 на рішення Іршавського районного суду від 04 серпня 2022 року у справі № 565/413/19 (Головуючий: Гичка О.Б.),- 

В С Т А Н О В И Л А :

У березні 2019 року ОСОБА_3 звернулася в суд із позовом до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмету спору: Орган опіки і піклування виконавчого комітету Вараської міської ради Рівненської області про позбавлення батьківських прав, мотивуючи тим, що 17 травня 2007 року позивач уклала шлюб з ОСОБА_1 , про що відділом реєстрації актів цивільного стану Кузнецовського міського управління юстиції Рівненської області було зроблено відповідний актовий запис № 113. Під час шлюбу у них народилась донька ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . 
Шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 розірвано, що підтверджено свідоцтвом про розірвання шлюбу від 13 квітня 2009 року, проте після розірвання шлюбу сторони проживали спільно приблизно трьох років. 
Через відсутність матеріального утримання дитини з боку батька, стягнення аліментів з відповідача на утримання дочки здійснюється в примусовому порядку через Вараський відділ ДВС Головного територіального управління юстиції в Рівненській області на підставі виконавчого листа, виданого Кузнецовським міським судом Рівненської області. Проте фактичне виконання рішення суду про стягнення аліментів не відбувається взагалі, оскільки відповідач жодного разу (окрім 400 грн. за весь період стягнення) не платив аліменти на утримання дитини і на час розгляду справи наявна сума заборгованості по сплаті аліментів. 
Відповідач вже тривалий час не надає жодної матеріальної допомоги, не цікавиться життям та здоров`ям доньки, навчанням в школі, не піклується про фізичний та духовний розвиток дитини, не забезпечує необхідним харчуванням, медичним доглядом, лікуванням, не виявляє інтересу до її внутрішнього світу, що вказує на ухилення батька від виконання своїх обов`язків. 
Посилаючись на вказані обставини, ОСОБА_3 просила суд позбавити ОСОБА_1 батьківських прав відносно дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
30 січня 2020 року представником ОСОБА_1 адвокатом Гончаровим В.В. подано зустрічну позовну заяву про виключення запису про особу як батька з актового запису про народження дитини, посилаючись на те, що ОСОБА_1 перебував у шлюбі із ОСОБА_3 з 17 травня 2007 року по 13 квітня 2009 року і за час шлюбу ІНФОРМАЦІЯ_2 народилась донька ОСОБА_4 .. Однак позивач за зустрічним позовом ОСОБА_1 заперечує своє кровне споріднення з цією дитиною, тобто оспорює своє батьківство стосовно неї, з тих підстав, що у 2016 році він уклав шлюб з ОСОБА_5 , і за 6 років спільного проживання з новою дружиною він зазнав невдалих спроб зачаття дитини. 
Згідно з проведеним обстеженням 10.10.2019 року та 12.11.2019 року у ОСОБА_1 діагностовано непліддя, а тому останній переконаний, що він не є біологічним батьком народженої ОСОБА_3 доньки під час його перебування з нею у шлюбі.
Крім того, протягом осені 2007 року (коли ОСОБА_3 завагітніла) він періодично виїздив на заробітки в межах України, працюючи на будівельних роботах, і у них з дружиною фактично не було близьких стосунків. 
Посилаючись на вказані обставини, ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2 просили суд виключити із актового запису № 350 від 14.07.2008 року про народження ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , місце реєстрації - Відділ реєстрації актів цивільного стану Кузнецовського міського управління юстиції Рівненської області, відомості про нього - ОСОБА_1 , як батька дитини. У задоволенні первісного позову ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про позбавлення батьківських прав просили відмовити.
Рішенням Іршавського районного суду від 04 серпня 2022 року первісний позов  ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , третя особа: орган опіки і піклування виконавчого комітету Вараської міської ради Рівненської області про позбавлення батьківських прав  задоволено повністю.
Позбавлено ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 батьківських прав відносно дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третьої особи виконавчого комітету Вараської міської ради Рівненської області про виключення запису про особу як батька з актового запису про народження відмовлено.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь  ОСОБА_3 судові витрати, які складаються з судового збору в розмірі 768 грн. 40 коп. та витрат, понесених на професійну правничу допомогу в розмірі 22 000 грн.
Не погоджуючись із даним рішення суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, у якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні первісного позову та задовольнити зустрічний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , виключивши запис про нього як батька з актового запису про народження дитини.
Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що у даному випадку встановлення відсутності біологічного споріднення ОСОБА_1 з дитиною ОСОБА_4 беззаперечно зумовлює безпідставність первісного позову ОСОБА_3 , оскільки неможливо позбавити батьківських прав особу, яка не є батьком. Оскільки постановою Закарпатського апеляційного суду від 07 квітня 2022 року, яка не оскаржується у касаційному порядку, було скасовано ухвалу про призначення експертизи, судом першої інстанції неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи і неправильно застосовано норми процесуального та матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи по суті. Разом із цим позивач за зустрічним позовом (відповідач за первісним позовом) не погоджується із рішенням і у частині стягнення витрат на професійну правничу допомогу, оскільки Онисковець та її представник не надали до суду детальний опис робіт виконаних адвокатом, а наданий ними акт виконаних робіт не може вважатися вказаним описом, оскільки такий не містить жодних даних щодо вартості години наданих адвокатом конкретних послуг.
ОСОБА_3 подала відзив на апеляційну скаргу, в якому просить апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення у зв`язку з безпідставністю, так як підстав вважати ОСОБА_1 безплідним або неплідним станом на час зачаття його дочки ОСОБА_4 немає.
Судове засідання призначене на 29 березня 2023 року о 09 год. 30 хв. проводилося у режимі відео конференції за допомогою власних технічних засобів.
Заслухавши пояснення представника ОСОБА_1 - адвоката Гончарова В.В., який підтримав доводи викладені в апеляційній скарзі, представника ОСОБА_3 - адвокат Луницьку А.М. за допомогою відеоконференцзв`язку, яка просить апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін, перевіривши матеріали справи, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню у частині стягнення судових витрат із наступних підстав.
Встановлено, що ОСОБА_3 та ОСОБА_1 перебували у зареєстрованому шлюбі, який 13 квітня 2009 року розірвано, що підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу серії НОМЕР_1 , виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Кузнецовського міського управління юстиції Рівненської області 13 квітня 2009 року, актовий запис № 33.
Від шлюбу сторони мають доньку - ОСОБА_4 і згідно копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Кузнецовського міського управління юстиції Рівненської області 14 липня 2008 року, актовий запис № 350, її батьками записані ОСОБА_1 та ОСОБА_3 .
Згідно розрахунку заборгованості зі сплати аліментів Вараського міського відділу ДВС ГТУЮ у Рівненській області заборгованість ОСОБА_1 зі сплати аліментів на користь ОСОБА_3 на утримання дочки ОСОБА_4 в розмірі частини всіх видів заробітку щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 02.03.2009 року і до її повноліття, станом на 01.02.2019 року в розмірі 108 326,75 грн..
ОСОБА_3 з 2016 року працює на посаді маляра ремонтно-будівельного цеху енергоремонтного підрозділу ВП «Рівненська АЕС», за місце роботи характеризується позитивно та отримує заробітну плату, що підтверджується характеристикою та довідкою про доходи ( а.с. 10, 11 том 1).
Згідно довідки № 26 від 11.02.2019 року Вараської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів №3 Вараської міської ради Рівненської області встановлено, що ОСОБА_1 , який є батьком дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не спілкується з вчителями, не забирає дитину додому, не бере участь в батьківських зборах.
Згідно характеристики Вараської ЗОШ І-ІІІ ступенів № 3 ( а.с. 13 том 1) ОСОБА_4 зарекомендувала себе як працелюбна учениця. Матір ОСОБА_3 приділяє належну увагу вихованню і навчанню доньки, відвідує батьківські збори, цікавиться шкільним життям ОСОБА_4 . Батько ОСОБА_1 навчанням дитини не цікавиться, не відвідує батьківські збори, з класним керівником та вчителями не спілкується.
Рішенням виконавчого комітету Вараської міської ради Рівненської області № 83 від 24.03.2020 року затверджено висновок щодо доцільності позбавлення батьківських прав громадянина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 відносно малолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . 
Також з висновоку виконавчого комітету Вараської міської ради Рівненської області вбачається, що під час бесід працівників служби у справах дітей з ОСОБА_1 засобами мобільного зв`язку, останній пояснив, що він проживає у Закарпатській області, має іншу родину, усиновив дочку дружини від першого шлюбу. Останній раз бачився зі своєю дитиною ОСОБА_4 у липні 2019 року під час забору біологічного матеріалу на встановлення батьківства у місті Києві, але ініціативу у спілкування з дочкою не проявив. 12.03.2020 року під час останньої бесіди з ОСОБА_1 працівниками служби у справах дітей було запропоновано отримати номер мобільного телефону дитини ОСОБА_4 для налагодження втрачених родинних зв`язків та подальшого спілкування з нею, на що він ніяк не відреагував. 
У зустрічній позовній заяві ОСОБА_1 стверджує, що не може бути батьком ОСОБА_4 , оскільки є безплідним. 
Згідно огладу уролога від 10.10.2019 року ОСОБА_1 поставлено попередній діагноз оліготератоастенозооспермія та згідно вторинного огляду уролога, поставлено діагноз попередній: Вторинне непліддя у шлюбі та супутній діагноз: підозра на нефроптоз.
Відповідно до ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» - виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.
Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Ухилення батьків від виховання дитини як підстава до позбавлення батьківських прав можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.
Відповідно до п.2 ч.1 ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини.
В п.16 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» №3 від 30.03.2007 року роз`яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.
Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_3 , суд першої інстанції посилався на те, що ОСОБА_1 участі у вихованні дочки не приймає, від спілкування з дитиною самоусунувся, що свідчить про його ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини та свідоме нехтування своїми батьківськими обов`язками. Таку фактичну поведінку відповідача ОСОБА_1 , суд розцінює як втрату інтересу до дитини.
У поданій апеляційній скарзі, ОСОБА_1 жодним чином не спростовує такий висновок суду першої інстанції. Більше того, він зазначає, що доводи апеляційної скарги стосуватимуться лише обставин справи стосовно наявності чи відсутності біологічного споріднення ОСОБА_1 з дитиною ОСОБА_4 та відповідності оскаржуваного рішення суду першої інстанції таким обставинам, а також цього рішення суду в частині стягнення витрат на професійну правничу допомогу.
Тобто, фактично ОСОБА_1 не оскаржує факт того, що він участі у вихованні дочки не приймає, від спілкування з дитиною самоусунувся чи бажає налагодити віносини з донькою, а отже і не оскаржує саме по собі рішення в частині позбавлення його батьківських прав. Незгода ОСОБА_1 з рішенням суду першої інстанції полягає лише в тому, що він не може бути позбавлений батьківських прав, оскільки не є біологічним батьком ОСОБА_4 , у зв`язку з чим просив виключити запис про нього як батька з актового запису в Книзі реєстрації народжень № 350 від 14.04.2008 про народження дитини ОСОБА_4 .
Права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 СК України (частина перша статті 121 СК України).
Дитина, яка зачата і (або) народжена у шлюбі, походить від подружжя. Походження дитини від подружжя визначається на підставі Свідоцтва про шлюб та документа закладу охорони здоров`я про народження дружиною дитини (частина перша статті 122 СК України).
Особа, яка записана батьком дитини відповідно до статей 122, 124, 126 і 127 СК України, має право оспорити своє батьківство, пред`явивши позов про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини. У разі доведення відсутності кровного споріднення між особою, яка записана батьком, та дитиною суд постановляє рішення про виключення відомостей про особу як батька дитини з актового запису про її народження (частини перша та друга статті 136 СК України).
Внесення змін до актового запису цивільного стану проводиться відповідним органом державної реєстрації актів цивільного стану за наявності достатніх підстав (частина перша статті 22 Закону України
від 01 липня 2010 року № 2398-VI «Про державну реєстрацію актів цивільного стану»).
Відповідно до пункту 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України
від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» у судовому порядку батьківство може бути оспорено як у випадках, коли в Книзі реєстрації народжень батьками дитини записано осіб, які перебували у шлюбі між собою (статті 122, 124 СК України), так і тоді, коли при реєстрації народження дитини її батьком на підставі спільної заяви батьків або заяви чоловіка, котрий визнавав себе батьком, записано особу, яка не перебувала у шлюбі з матір`ю дитини
(статті 126, 127 СК України.
Згідно із пунктом 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України
від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» оспорити батьківство мають право особа, яка записана батьком дитини в Книзі реєстрації народжень (стаття 136 СК України), - шляхом пред`явлення позову про виключення відомостей про неї як батька з актового запису про народження дитини. Предметом доказування в таких справах є відсутність кровного споріднення між особою, записаною батьком, і дитиною. У разі доведеності цієї обставини суд постановляє рішення про виключення оспорених відомостей з актового запису про народження дитини.
За приписами частини п`ятої статті 136 СК України для відмови в позові з цієї підстави в ході судового розгляду перевірці підлягають обставини чи особа, яка оспорює батьківство, знала в момент реєстрації себе батьком дитини, що не є батьком дитини, або за встановленими обставинами справи не могла про це не знати. Відповідно, з урахуванням вимог частини третьої статті 12 ЦПК України на позивача покладається тягар доведення, що він не є біологічним батьком дитини, а відповідач у справі повинна довести належними та допустимими доказами, що позивач в момент реєстрації себе батьком дитини знав, що не є батьком дитини, або за встановленими обставинами справи не міг про це не знати.
У апеляційній скарзі позивач за зустрічним позовом посилається на те, що оскільки постановою Закарпатського апеляційного суду від 07.04.2022 року яка не підлягає касаційному оскарженню скасовано ухвалу суду першої інстанції про призначення молекулярно-генетичної експертизи, то суд першої інстанції неповно з`ясував обставини що мають значення.
З таким твердженням колегія суддів не погоджується, оскільки як вбачається з матеріалів справи, у провадженні Кузнецовського міського суду Рівненської області на розгляді перебувала справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про виключення запису про батька дитини. Ухвалою Кузнецовського міського суду Рівненської області від 25 квітня 2019 р. призначено судово-генетичну експертизу. Проведення експертизи доручено Київському міському клінічному бюро судово-медичної експертизи Управління охорони здоров`я та медичного забезпечення Київської міської держадміністрації. Експерту поставлено запитання: - Чи є ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , біологічним батьком ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка народжена від матері ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .
Висновком експерта № 103-179-2019 лікаря судово-медичного експерта-імунолога першої кваліфікаційної категорії Юрченко М.В. установлено, вірогідність підтвердження біологічного батьківства ОСОБА_1 відносно ОСОБА_4 не менш ніж 99,99 % та є практично доведеною
  Судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи, вірно застосовано норми матеріального права та обґрунтовано відмовлено у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про виключення запису про особу як батька з актового запису про народження дитини.
Доводи апеляційної скарги про те що ОСОБА_1 не є біологічним батьком ОСОБА_4 колегія суддів відхиляє, оскільки такі твердження є спростовані висновком експерта.
Щодо рішення суду першої інстанції у частині стягнення зОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 судових витрат, понесених на професійну правничу допомогу, то таке підлягає зміні із наступних підстав.
Згідно з положеннями ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Стаття 137 ЦПК України передбачає, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
При визначенні суми відшкодування, суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, фінансового стану обох сторін та інших обставин.
Чинне процесуальне законодавство України не встановлює чіткого переліку доказів, які необхідно надати суду на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу, однак зобов`язує надати докази щодо надання правової допомоги.
Тобто, вирішуючи питання про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, суд має враховувати складність справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціну позову та (або) значенням справи для сторони.
В обгрунтування витрат на правничу допомогу представником позивача - адвокатом Луницькою С.М. надано: Договір № 10 про надання правової допомоги від 28.01.2020 року, додаткову угоду до договору про надання правничої допомоги від 19.04.2022 року, акт виконаних робіт (наданих послуг) від 19.04.2022 року, квитанція до прибуткового касового ордера № 10 від 19.04.2022 року на суму 22 000 гривень.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що наявні підстави для стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 судових витрат на правничу допомогу, проте не погоджується із визначеною сумою у 22 000 грн., оскільки вважає, що така сума є неспівмірною з обсягом наданих адвокатом послуг.
За таких обставин, рішення Іршавського районного суду від 04 серпня 2022 року у частині стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 судових витрат, понесених на професійну правничу допомогу у розмірі 22 000,00 грн, підлягає зміні та зменшенню розміру такої до 10 000 грн.
Крім цього 21 грудня 2022 року представником ОСОБА_3 - адвокатом Луницькою С.М. подано до суду апеляційної інстанції заяву про стягнення судових витрат, у якій просить стягнути з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача ОСОБА_3 судові витрати на правову допомогу по даній справі в апеляційній інстанції в розмірі 6 000 грн.
На підтвердження витрат понесених на правничу допомогу у суді апеляційної інстанції, до заяви додано: Договір про надання правничої допомоги № 75, укладений 18 листопада 2021 року між Адвокатським бюро «Луницької Світлани» та ОСОБА_3 , Додаткову угоду до договору про надання правничої допомоги від 15 грудня 2022 року, Акт виконаних робіт (наданих послуг) від 15 грудня 2022 року, та квитанцію до прибуткового ордера №09 про прийняття від ОСОБА_3 шість тисяч гривень.
З урахуванням вищенаведених правових норм щодо вирішення питання про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, враховуючи складність справи, обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, колегія суддів приходить до висновку, що заява адвоката Луницької С.М. підлягає частковому задоволенню та стягненню з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 судові витрати на правову допомогу в суді апеляційної інстанції у розмірі 3 000 грн.
Керуючись ст. ст. 374, 376, 381-384 ЦПК України судова колегія, -
П О С Т А Н О В И Л А :
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 в інтересах якого діє адвокат Гончаров Валентин Вікторович задовольнити частково.
Рішення Іршавського районного суду від 04 серпня 2022 року у частині стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 судових витрат, понесених на правничу допомогу у розмірі 22 000,00 грн., змінити та зменшити розмір такої до 10 000 грн.
У решті рішення суду залишити без змін.
Стягнути із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 витрати на професійну правничу допомогу у суді апеляційної інстанції у розмірі 3 000 грн.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.
Повний текст постанови складено - 03 квітня 2023 року.

Головуючий

Судді: