ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 червня 2023 року
м. Хмельницький

Справа № 683/103/23
Провадження № 22-ц/4820/971/23

Хмельницький апеляційний суд
в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
Костенка А.М. (суддя-доповідач), Гринчука Р.С., Грох Л.М.
секретар судового засідання Кошельник В.М.
з участю представників сторін
розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу № 683/103/23 за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «АГРО-ОРМС» на рішення Старокостянтинівського районногого суду Хмельницької області від 06 березня 2023 року в складі судді Кутасевич О. Г. у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «АГРО-ОРМС» про розірвання договору оренди та стягнення орендної плати.
Заслухавши доповідача, пояснення представників сторін, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, суд
в с т а н о в и в:
       У січні 2023 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом, в якому просила розірвати договір оренди земельної ділянки від 28 січня 2021 року, укладений між нею та ТзОВ «АГРО-ОРМС» про оренду земельної ділянки площею 2,2829 га з кадастровим номером 6824289100:05:025:0044, розташованої на території Губчанської сільської ради Старокостянтинівського району Хмельницької області, зареєстрованого 03 лютого 2021 року Судилківською сільською радою Шепетівського району Хмельницької області, номер запису про інше речове право 40424417 та стягнути з відповідача на її користь заборгованість з орендної плати за 2021-2022 роки в сумі 22857 грн. 14 коп. за вирахуванням податків та зборів, передбачених законом. 
       На підтримання заявлених позовних вимог позивачка посилалася, що вона є власником зазначеної земельної ділянки, площею 2,2829 га з кадастровим номером 6824289100:05:025:0044, розташованої на території Губчанської сільської ради Старокостянтинівського району Хмельницької області, відповідно до Свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 24 грудня 2020 року № 72/2020 після смерті ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 між нею та ТзОВ «АГРО-ОРМС» був укладений договір оренди вказаної земельної ділянки, строком на 7 років. Відповідно до умов укладеного договору орендар, прийняв у строкове платне користування вказану земельну ділянку та зобов`язувався до 31 грудня поточного року сплачувати орендну плату в розмірі 11428,57 грн. за кожен рік користування земельною ділянкою, однак відповідач свої обов`язки за договором оренди не виконує, протягом 2021-2022 років не сплачує орендну плату за користування ділянкою. Позивачка вказувала, що з Відомостей з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про суми виплачених коштів та утримання податків за перод з І квартал 2022 року по ІІІ квартал 2022 року, вбачається, що вона не отримувала доходу у формі орендної плати від ТзОВ «АГРО-ОРМС», відомості про нараховані суми доходів та відомості про нараховані та перераховані податки даним товариством відсутні. Також позивачка зазначала, що неодноразово зверталася до відповідача про виплату їй орендної плати, проте орендар у відповідь на її звернення так і не виплачує орендну плату.
       Рішенням Старокостянтинівського районногого суду Хмельницької області від 06 березня 2023 року позов задоволено, розірвано договір оренди землі, укладений 28 січня 2021 року між ОСОБА_1 та ТзОВ «АГРО-ОРМС» про оренду земельної ділянки площею 2,2829 га з кадастровим номером 6824289100:05:025:0044, розташовану на території Губчанської сільської ради Старокостянтинівського району Хмельницької області, зареєстрований 03 лютого 2021 року Судилківською сільською радою Шепетівського району Хмельницької області, номер запису про інше речове право 40424417, стягнуто із ТзОВ «АГРО-ОРМС» на користь ОСОБА_1 , 22 857 грн 14 коп заборгованості з виплати орендної плати за 2021-2022 роки за вирахуванням податку з доходів орендодавця та військового збору, стягнуто із ТзОВ «АГРО-ОРМС» на користь ОСОБА_1 2147 грн 20 коп судового збору та 10 000 грн. витрат на професійну правничу допомогу.
       ТзОВ «АГРО-ОРМС» подало апеляційну скаргу, в якій посилається на незаконність та необгрунтованість рішення суду першої інстанції. Вказує на порушення норм процесуального права та невірне застосування норм матеріального права. Так апелянт вказує, що судом безпідставно відмовлено в задоволенні клопотання щодо залучення до участь в справі в якості третьої особи ОСОБА_3 та допиті важливих свідків, при цьому не знайшовши підстав для поновлення строку встановленого для вчинення вказаної процесуальної дії, адже заява про залучення до участі в справі не могла бути подана раніше, тобто до початку першого судового засідання, оскільки лише після отримання відповіді позивачки на відзив, стало відомо про позицію ОСОБА_1 щодо обставин обґрунтування позову і тому виникла необхідність залучити до участі в справі її чоловіка ОСОБА_3 , який безпосередньо отримував кошти у вигляді орендної плати за 2021-2022 роки. Також вказує апелянт, що в ході розгляду справи позивачкою не було надано доказів її звернення до орендаря щодо виплати їй орендної плати, а клопотання відповідача про необхідність надання таких доказів постійно судом залишалися без задоволення. Натомість, судом відхилено надані представником відповідача, як докази сплати орендної плати копії платіжних доручень. Так, апелянт вказує, що протягом усього строку дії договору орендар добросовісно виконував свої обов`язки за договором, крім того на підставі заяви ОСОБА_2 від 09 грудня 2019 року у зв`язку із потребами останньої на оперативне лікування товариством перерахував 15266,64 грн. орендної плати за 2020 рік за користування спірною земельною ділянкою, а також земельною ділянкою з кадастровим №6824289100:05:003:0001, що підтверджується платіжним дорученням АБ «Південний» № 5474 від 03 січня 2020 року. Крім того, згідно платіжного доручення АБ «Південний» № 5981 від 06 квітня 2020 року ТОВ «АГРО-ОРМС» перерахував ОСОБА_2 ще 30533 грн. орендної плати за дві земельні ділянки за 2021-2022 року наперед, що в 5 разів перевищує визначений в договорі оренди земельної ділянки розмір орендної плати. Оскільки ОСОБА_1 є спадкоємицею після смерті ОСОБА_2 , то до неї перешло не лише право власності на земельну ділянку а й право на розпорядження грошовими коштами, виплаченими ОСОБА_2 як орендну плату за користування ділянкою протягом 2020-2022 років. Таким чином зазначає апелянт, що твердження позивачки про систематичну несплату відповідачем орендної плати за 2021-2022 року є безпідставними. Крім того, ОСОБА_4 у своїй заяві від 13 липня 2022 року не просила виплатити їй орендну плату на 2020-2022 роки, тобто фактично визнала отримання її матір`ю орендної плати наперед. Відтак, поведінка позивачки є недобросовісною, спрямованою отримання коштів без достатньої правової підстави. Крім того, вказував представник апелянта, що в даному випадку були відсутні підстави для розірвання договору оренди землі, адже позивачка не довела належними доказами, факт її звернення до орендаря щодо виплати їй орендної плати за 2021 рік, не наведено обставини щодо ухилення орендаря від виплати орендної плати, що виключає наявність підстав розірвання договору через систематичну несплату орендної плати саме з вини орендаря. 
       Також, апелянт вказує на безпідставне стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу в розмірі 10 000 грн, адже докази понесених позивачкою витрат не надсилалися відповідачу, такі докази надані позивачкою безпосередньо до суду в день прийняття оскаржуваного рішення, а відтак відовідач був позбавлений можливості надати свої заперечення та подати заяву про зменшення розміру витрат на правничу допомогу. 
       З огляду на доводи викладені в апеляційній скарзі ТзОВ «АГРО-ОРМС», просило скасувати рішення Старокостянтинівського районногого суду Хмельницької області від 06 березня 2023 року та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.
Представник позивачки ОСОБА_1 - адвокат Мініх І.М. подала відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначила, що спірні правовідносини не є спадковими, оскільки за ініціативою відповідача договір оренди земельної ділянки, укладений із спадкодавцем ОСОБА_2 був розірваний та укладений новий договір оренди земельної ділянки від 28 січня 2021 року, тобто усі зобов`язання за попереднім договором оренди припинились. Позивачці на момент прийняття спадщини не було нічого відомо про отримання орендної плати наперед, а питання повернення виплаченої орендної плати ні додатковою угодою про розірвання договору, ні новим договором оренди не врегульовано. Отже вважає, що між сторонами виникли нові, не пов`язані з попередніми, правовідносини, у відповідності до умов договору оренди від 28 січня 2021 року, орендар зобов`язаний був виплатити їй орендну плату, однак такого обов`язку не виконав.
Перевіривши матеріали справи, заслухавши сторін, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.
У відповідності до ст. 375 Цивільного процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Так судом встановлено, що ОСОБА_1 на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом вівд 24 грудня 2020 року є власником земельної ділянки площею 2,2829 га з кадастровим номером 6824289100:05:025:0044, розташованої на території Губчанської сільської ради Старокостянтинівського району Хмельницької області з цільовим призначенням призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Жищинської сільської ради Городоцького району.
28 січня 2021 року між ОСОБА_1 та ТОВ «Агро-Ормс» було укладено договір оренди земельної ділянки, за умовами якого остання передала ТОВ «Агро-Ормс» вказану земельну ділянку у платне користування для ведення товарного сільськогосподарського виробництва строком на сім років. 
       Пунктами 4.1, 4.6 даного договору оренди земельної ділянки передбачено, що орендна плата вноситься орендарем в грошовій форомі в розмірі 11422,37, орендар вносить орендну плату один раз на рік до 31 грудня поточного року.
За п. 12.5 Договору дія договору припиняється шляхом його розірвання за рішенням суду на вимогу однієї із сторін внаслідок невиконання другою стороною обов`язків, передбачених договором.
Згідно з ч. 1 ст. 626, ч. 1 ст. 629 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору (ч.ч. 1, 2 ст. 651 ЦК України).
Відповідно до ст. 792 ЦК України за договором найму (оренди) земельної ділянки наймодавець зобов`язується передати наймачеві земельну ділянку на встановлений договором строк у володіння та користування за плату. Земельна ділянка може передаватись у найм разом з насадженнями, будівлями, спорудами, водоймами, які знаходяться на ній, або без них. Відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом
Як передбачено ч.ч. 1, 9 ст. 93 Земельного кодексу України, право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності. Відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються законом.
Порядок укладення, зміни, припинення і поновлення договору оренди землі визначається Законом України від «Про оренду землі».
Згідно ст. 1 Закону України в редакції на час укладення договору «Про оренду землі» оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності. 
Відповідно до ст. 13 Закону України «Про оренду землі» в редакції на час укладення договору договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. 
Нормами ст. 15 цього ж Закону в редакції на час укладення договору передбачено, що істотними умовами договору оренди землі поряд з іншими є орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату. 
Відповідно до ст. 21 Закону України «Про оренду землі» в редакції на час укладення договору орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою. Розмір, форма і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди. Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції, якщо інше не передбачено договором оренди. 
За нормами ст.ст. 31, 32 Закону України «Про оренду землі» в редакції на час укладення договору договір оренди землі може бути розірваний за згодою сторін. На вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірваний за рішенням суду в порядку, встановленому законом. На вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об`єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених Земельним кодексом України та іншими законами України.
Статтею 141 ЗК України передбачено таку підставу припинення права користування земельною ділянкою, як систематична несплата земельного податку або орендної плати.
У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 06 березня 2019 року у справі № 183/262/17 (провадження № 61-41932сво18) зроблено правовий висновок щодо підстав для розірвання договору оренди землі з урахуванням пункту «д» частини першої статті 141 ЗК України: «Підставою для розірвання договору оренди землі є систематична несплата орендної плати (два та більше випадки). При цьому, систематична сплата орендної плати не у повному обсязі, визначеному договором, тобто як невиконання, так і неналежне виконання умов договору, є підставою для розірвання такого договору, оскільки згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться».
Отже, аналіз змісту статей 24, 25 Закону України «Про оренду землі» та пункту «д» частини першої статті 141 ЗК України дає підстави для висновку, що підставою для розірвання договору оренди землі є систематична несплата орендної плати. Зазначені положення закону вимагають систематичної (два та більше випадки) несплати орендної плати, передбаченої договором, як підставу для розірвання договору оренди. При цьому факт несплати орендної плати стосується випадків як невиплати орендної плати у цілому, так і її виплата у розмірі меншому ніж визначено договором (без урахування індексації, індексу інфляції тощо).
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 листопада 2018 року в справі № 912/1385/17 (провадження № 12-201гс18) сформульовано такий правовий висновок: «враховуючи, що до відносин, пов`язаних з орендою землі, застосовуються також положення ЦК України, слід дійти висновку, що при вирішенні судом питання щодо розірвання договору оренди землі за обставин систематичного невнесення орендної плати, застосуванню також підлягають положення частини другої статті 651 ЦК України. Відповідна правова позиція була викладена Верховним Судом України також у постанові від 11 жовтня 2017 року в справі № 6-1449цс17 і підстав для відступу від неї, як і від висновку в справі № 910/16306/13, Велика Палата Верховного Суду не вбачає. Стаття 611 ЦК України передбачає різні правові наслідки порушення зобов`язання, до яких належать, зокрема, припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом або розірвання договору, зміна умов зобов`язання, сплата неустойки, відшкодування збитків і моральної шкоди. Застосування такого правового наслідку, як розірвання договору судом, саме з підстави істотності допущеного порушення договору, визначеної через іншу оціночну категорію - значну міру позбавлення того, на що особа розраховувала при укладенні договору, - відповідає загальним засадам цивільного законодавства, до яких за пунктом 6 частини першої статті 3 ЦК України належать, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність».
Зазначений підхід до вирішення питання щодо можливості розірвання договору судом з підстави істотності допущеного орендарем порушення договору шляхом систематичної несплати орендної плати є сталим та підтверджується релевантною практикою суду касаційної інстанції. Зокрема, аналогічний правовий висновок викладено у постановах Верховного Суду від 17 березня 2021 року у справі № 689/1101/18 (провадження № 61-10292св20), від 27 жовтня 2021 року у справі № 573/1833/20 (провадження № 61-7138св21), від 22 листопада 2021 року у справі № 341/609/20 (провадження № 61-10091св 21), від 24 листопада 2021 року у справі № 357/15284/18 (провадження № 61-13518св21), від 08 грудня 2021 року у справі № 357/452/21 (провадження № 61-7721св21).
У відповідності до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Згідно ст. 76-80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами:1) письмовими, речовими і електронними доказами;2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.
Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом.
Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.
Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
Ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
В своїй позовній заяві позивач як на підставу позову посилалась на порушення відповідачем умов договору оренди земельної ділянки щодо сплати орендної плати та вказувала. що орендарем не було сплачено їй як орендодавцю орендну плату за договором оренди від 28 січня 2021 року за 2021-2022 роки в сумі 22857 грн. 14 коп. за вирахуванням податків та зборів, передбачених законом. 
Обов`язок доказування сплати орендної плати за договором оренди землі в силу принципу змагальності цивільного процесу, вимог ст.ст. 12, 81 ЦПК України лежить саме на відповідачі, в якого зберігаються письмові докази і який мав би спростовувати відповідні доводи позивача письмовими доказами.
З врахуванням предмету спору відповідні доводи позивача спростовується виключно письмовими доказами у вигляді відповідних бухгалтерських доекументів, які підтверджують сплату орендної плати.
Однак відповідач не надав суду жодних доказів сплати орендної плати за користування земельною ділянкою та доводи позивача про систематичну не виплату такої плати в період з 2021 по 2022 рік не спростував, а тому висновки суду першої інстанції про задоволення позову є законними та обгрунтованими.
Доводи апеляційної скарги, що спадкодавцю ОСОБА_2 , яка була власником земельної ділянки з кадастровим номером 6824289100:05:025:0044, яку успадкувала позивачка, на підставі заяви від 09 грудня 2019 року у зв`язку із потребами останньої на оперативне лікування товариством перераховано 30533 грн. орендної плати за дві земельні ділянки за 2021-2022 року наперед, що в 5 разів перевищує визначений в договорі оренди земельної ділянки розмір орендної плати відповідно до договору оренди земельної ділянки від 15 січня 2010 року і до ОСОБА_1 як спадкоємиці після смерті ОСОБА_2 , перешло право на розпорядження грошовими коштами, виплаченими ОСОБА_2 як орендну плату за користування ділянкою протягом 2020-2022 років слід відхилити.
Як вказано у відзиві на позовну заяву та вбачається з договору оренди земельної ділянки від 15 січня 2010 року зі змінами внесеними додатковою угодою від 01 вересня 2014 року між ОСОБА_2 та ТОВ «Агро-Ормс» було укладено договорі оренди земельної ділянки, площею 2.28 га з кадастровим номером 6824289100:05:025:0044, розташованої на території Губчанської сільської ради Старокостянтинівського району Хмельницької області строком на 15 років до 18 лютого 2025 року зі сплатою орендної плати в розмірі 4% від нормативно грошової оцінки земельної ділянки.
З наданого суду платіжного доручення від 06 квітня 2020 року громадянину ОСОБА_3 на його розрахунковий рахунок перераховано орендну плату за пай за 2021-2022 роки в сумі 30533, 28 грн.
28 січня 2021 року між ОСОБА_1 як спадкоємцем орендодавця, до якої перейшли права орендодавця, та ТОВ «Агро-Ормс» було укладено договір про розірвання договору оренди земельної ділянки площею 2.28 га з кадастровим номером 6824289100:05:025:0044 від 15 січня 2010 року, укладений між ОСОБА_2 та ТОВ «Агро-Ормс».
За змістом договору про розірвання договору оренди сторони дійшли згоди про розірвання договору оренди земельної ділянки площею 2.28 га з кадастровим номером 6824289100:05:025:0044, від 15 січня 2010 року та підтверджують відсутність будь-яких претензій одна до одної.
В цей же день 28 січня 2021 року між ТОВ «Агро-Ормс» та ОСОБА_1 як власником земельної ділянки площею 2.28 га з кадастровим номером 6824289100:05:025:0044, було укладено договір оренди земельної ділянки, і саме на підставі даного договору позивач звернулась з позовом до суду.
Таким чином правовідносини між сторонами: ОСОБА_1 як спадкоємицею ОСОБА_2 та ТОВ «Агро-Ормс» за договором оренди земельної ділянки площею 2.28 га з кадастровим номером 6824289100:05:025:0044 від 15 січня 2010 року, укладеним між ОСОБА_2 та ТОВ «Агро-Ормс», між сторонами припинились.
За нормами ст. ст. 651, 653 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. У разі розірвання договору зобов`язання сторін припиняються.  
Відповідач стверджує, що орендна плата сплачена за 2021 та 2022 роки наперед на виконання договору оренди земельної ділянки від 15 січня 2010 року, який припинив свою дією шляхом добровільної згоди сторін, а тому вказана обставина в силу вимог ст. 653 ЦК України не може бути прийнята судом до уваги при вирішенні даного спору.
Крім того дана орендна плата була виплачена шляхом перерахування грошових коштів на картку ОСОБА_3 , який не є стороною договору оренди земельної ділянки кадастровий номер 6824289100:05:025:0044 від 15 січня 2010 року та взагалі не перебуває у жодних правових відносинах з оренди даної земельної ділянки з відповідачем, в зв`язку з чим відсутні підстави стверджувати, що переховані ОСОБА_3 кошти сплачені саме на виконання умов договору оренди від 15 січня 2010 року. 
В той же час підставою позовних вимог в даній цивільній справі є невиплата орендної плати відповідачем за договором оренди земельної ділянки площею 2.28 га з кадастровим номером 6824289100:05:025:0044 від 28 січня 2021 року, укладеним між ТОВ «Агро-Ормс» та ОСОБА_1 , а відповідачем не надано жодних доказів сплати орендної плати за вказаним договором позивачу в період 2021-2022 років.
       З вищевказаних підстав посилання апелянта на безпідставну відмову судом в задоволенні клопотання щодо залучення до участь в справі в якості третьої особи ОСОБА_3 та допиті свідків слід відхилити, оскільки апелянт даними доказами намагається довести сплату орендної плати ОСОБА_3 наперед за 2021-2022 роки за договором оренди від 15 січня 2015 року. А як вказано вище дана обставина не має значення при вирішенні даного спору.
Також суд відхиляє твердження апелянта, що в ході розгляду справи позивачкою не було надано доказів її звернення до орендаря щодо виплати їй орендної плати. 
Як вказано в мотивувальній частині даної постанови обов`язок доказування сплати орендної плати за договором оренди землі в силу принципу змагальності цивільного процесу, лежить саме на відповідачі, в якого і зберігаються письмові докази і який мав би спростовувати відповідні доводи позивача письмовими доказами.
При цьому позивач вказує, що усно вона зверталася до відповідача з проханням виплатити орендну плату за 2021 рік та подавала письмову заяву про виплату орендної плати за 2022 рік, однак такі її прохання відповідачем задоволені не були.
При цьому, як вбачається з відповіді ТзОВ «Агро-Ормс» на її заяву про виплату орендної плати за 2022 рік, відповідач відмовив у виплаті коштів і вказав, що орендна плата за користування земельними ділянками за 2021-2022 роки була перерахована на банківський рахунок за заявою ОСОБА_2 , відтак орендарем своєчасно та в повному обсязі виконано обов`язок по сплаті орендної плати за 2022 рік.
В апеляційній скарзі апелянт також вказує на безпідставне стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу в розмірі 10 000 грн, адже докази понесених позивачкою витрат не надсилалися відповідачу, такі докази надані позивачкою безпосередньо до суду в день прийняття оскаржуваного рішення, а відтак відповідач був позбавлений можливості надати свої заперечення та подати заяву про зменшення розміру витрат на правничу допомогу. При цьому суд не поновив строк подання цих доказів, так як такі докази були подані з порушення, передбачених ЦПК строків.
Однак такі твердження апелянта щодо порушення строків є помилковими.
За нормами ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
В даній нормі не передбачено строку подання доказів витрат на правничу допомогу при розгляді справи в порядку спрощеного провадження, однак за змістом даної норми вбачається, що особа може подати заяву про стягення витрат на правничу допомогу до ухвалення рішення суду по суті, що і було зроблено позивачем і його представником.
При цьому апелянт, посилаючись на відсутність можливості надати свої заперечення та подати заяву про зменшення розміру витрат на правничу допомогу в суді першої інстанції, в апеляційній скарзі не наводить аргументованих підстав відповідно до ст. 137 ЦПК України для зменшення розміру витрат на правничу допомогу та взагалі не заявляє клопотання про зменшення цих витрат, а просить апеляційний суд залишити заяву про стягненя витрат на правничу допомогу без розгляду з підстав пропуску строків її подання. Однак такий строк на думку апеляційного суду позивачем не пропущено. 
Рішення суду ґрунтується на повно і всебічно досліджених обставинах справи та ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування не вбачається.
Керуючись ст.ст. 374, 375, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, суд
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «АГРО-ОРМС» залишити без задоволення.
Рішення Старокостянтинівського районногого суду Хмельницької області від 06 березня 2023 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повний текст постанови складено 09 червня 2023 року.

Судді А.М. Костенко
Р.С. Гринчук
Л.М. Грох