ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 640/37879/21                                                          Суддя (судді) першої інстанції: Арсірій Р.О.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  25 квітня 2023 року                                                                                            м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі: 
Головуючого судді	Черпіцької Л.Т.,	
суддів	Пилипенко О.Є.,	
 	Собківа Я.М.,	
за участі секретаря:                                                      Висоцького А.М., 
представника позивача:                                                      Васюка М.М., 

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги Науково-виробничого товариства з обмеженою відповідальністю "Агро-Інтер", Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Києва) на додаткове рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від "07" грудня 2022 р. у справі за адміністративним позовом Науково-виробничого товариства з обмеженою відповідальністю "Агро-Інтер" до Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Києва) про визнання протиправними дій, зобов`язати вчинити дії ,

ВСТАНОВИВ: 

Науково-виробниче товариство з обмеженою відповідальністю "Агро-Інтер" звернулося до суду з адміністративним позовом, у якому просило:
Визнати протиправною бездіяльність Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), яка полягає у не знятті арешту з грошових коштів та всього рухомого (підстава: постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, серія та номер: НОМЕР_1, виданий: 19.08.2016, видавник: Голосіївський РВДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві, обтяження: 15940984 від 19.08.2016) і нерухомого майна (підстава: постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження, серія та номер: НОМЕР_1 від 19.08.2016, номер запису про обтяження: 16002143, рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 31026969 від 19.08.2016 16:33:26) Науково-виробничого Товариства з обмеженою відповідальністю «Агро-Інтер», який накладено у рамках виконавчого провадження № НОМЕР_1;
Зобов`язати Голосіївський районний відділ державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) зняти арешт з грошових коштів та всього рухомого (підстава: постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, серія та номер: НОМЕР_1, виданий: 19.08.2016, вндавпик: Голосіївський РВДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві, обтяження: 15940984 від 19.08.2016) і нерухомого майна (підстава: постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження, серія та помер: НОМЕР_1 від 19.08.2016, номер запису про обтяження: 16002143, рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 31026969 від 19.08.2016 16:33:26) Науково- виробничого Товариства з обмеженою відповідальністю «Агро-Інтер», який накладено у рамках виконавчого провадження № НОМЕР_1.
Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від "22" червня 2022 р. позов задоволено.
Додатковим рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від "07" грудня 2022 р. заяву Науково-виробничого товариства з обмеженою відповідальністю «Агро-Інтер» - задоволено частково.
Стягнуто на користь Науково-виробничого Товариства з обмеженою відповідальністю «Агро-Інтер» понесені ним витрати на правничу допомогу в розмірі 15 000,00 грн за рахунок бюджетних асигнувань Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції.
Сторони не погодились із додатковим рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від "07" грудня 2022 р. та подали апеляційні скарги.
Науково-виробниче товариство з обмеженою відповідальністю "Агро-Інтер", мотивуючи апеляційну скаргу, зазначає, що понесені витрати на надання правничої допомоги є співмірними, зокрема, з обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт. Оскільки відповідач не подав клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, тобто не спростував жодним чином доводів позивача про їх обґрунтованість, то суд незаконно зменшив їх розмір. На думку скаржника, суд позбавлений самостійно втручатись у розмір витрат на професійну правничу допомогу без клопотання про зменшення витрат, адже таке втручання суперечитиме принципу свободи договору, закріпленому в положеннях статті 627 ЦК України, принципу pacta sunt servanda та принципу захисту права працівника або іншої особи на оплату та своєчасність оплати за виконану працю, закріпленому у статті 43 Конституції України (п. 6.46,6.47,6.52, 6.53 Постанови Верховного Суду від 06.04.2021 у справі № 922/2056/20).
Голосіївський районний відділ державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Києва) в обґрунтування скарги вказує, що надання правничої допомоги не підтверджено доказами про їх оплату.
Позивач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому просить залишити скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін, наполягаючи на необґрунтованості доводів скаржника і правильності висновків суду першої інстанції.
24.04.2023 до суду апеляційної інстанції надійшла заява відповідача про відкладення розгляду справу, у зв`язку з неможливістю прибути в судове засідання.
Колегія суддів, дослідивши матеріали справи, дійшла висновку, що не вбачає підстав для відкладення розгляду справи, з огляду на наступне.
Відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність в судовому засіданні учасників справи (їх представників), а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.
Колегія суддів зазначає, що явка сторін в судове засідання обов`язковою не визнавалась, усі учасники справи скористались своїми правами для подачі відзиву, письмових пояснень, тощо. Будь-яких нових доказів або обставин к справі сторонами не наведено, клопотань про їх витребування/долучення тощо не заявлено.
За таких умов, а також приймаючи до уваги скорочені строки розгляду окремих категорій термінових адміністративних справи (до яких відноситься розглядувана справа в силу вимог ст.287 КАС України) та враховуючи наявність достатніх, належних і допустимих доказів у справі для розгляду її по суті позовних вимог, апеляційний суд дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутності представника відповідача.
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши доводи апеляційних скарг, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, оцінивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційні скарги слід залишити без задоволення, з огляду на таке.
Згідно з частиною першою статті 252 КАС України суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо:
1) щодо однієї із позовних вимог, з приводу якої досліджувалися докази, чи одного з клопотань не ухвалено рішення;
2) суд, вирішивши питання про право, не визначив способу виконання судового рішення;
3) судом не вирішено питання про судові витрати.
Суд першої інстанції встановив, що у заяві про ухвалення додаткового судового рішення представник позивача просив стягнути на користь Науково-виробничого Товариства з обмеженою відповідальністю «Агро-Інтер» за рахунок бюджетних асигнувань Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) понесені ним витрати на правничу допомогу у розмірі 30 000,00 гри. 
Відповідно до статті 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.
До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема: на професійну правничу допомогу.
Відповідно до статті 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.
Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Частиною сьомою статті 139 КАС України встановлено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
Аналіз наведених положень процесуального закону дає підстави для висновку про те, що документально підтверджені судові витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають компенсації стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.
Суд першої інстанції достовірно встановив, що між позивачем та Адвокатським об`єднанням «ВР Партнерс» укладено договір про надання правової допомоги № 96 від 04.11.2021, згідно з умовами якого Адвокатське об`єднання зобов`язується надати Клієнту визначені цим Договором юридичні послуги щодо захисту останнього, зокрема у будь-яких органах державної влади, органах місцевого самоврядування, у судах загальної юрисдикції та спеціалізованих судах України всіх рівнів та інстанцій та Верховному Суді, а Клієнт відповідно зобов`язується оплатити такі юридичні послуги та фактичні витрати Адвокатського об`єднання.
На підтвердження витрат на професійну правничу допомогу, позивач надав наступні документи:
1. Копію договору № 96 про надання правової допомоги від 04.11.2021;
2. Копію додатку № 1 від 11.12.2021 до договору № 96 про надання правової допомоги від 04.11.2021;
3. Копію акту наданих послуг від 21.06.2022 згідно з договором № 96 про надання правової допомоги від 04.11.2021;
4. Копію звіту про обсяг наданих послуг від 21.06.2022 згідно з договором № 96 про надання правової допомоги від 04.11.2021.
Колегія суддів зазначає, що при визначенні суми відшкодування суд повинен виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
Аналогічний висновок міститься, зокрема, у постановах Верховного Суду від 14.11.2019 у справі № 826/15063/18, від 18.08.2021 у справі № 300/3178/20, від 11.11.2021 у справі №600/998/20-а.
Пунктом 5.1 договору № 96 про надання правової допомоги від 04.11.2021 передбачено, що плата за надані Адвокатським об`єднанням послуги за цим Договором встановлюється відповідно до виставлених останнім актів наданих послуг згідно з переліком послуг зазначених у Додатках, що є невід`ємною частиною даного Договору.
Згідно з додатком №1 до вказаного Договору розмір гонорару Адвокатського об`єднання за надання Послуг складається з загальної кількості годин, витрачених Адвокатським об`єднанням на надання Послуг та вартість однієї години складає 2000,00 грн. Гонорар (вартість послуг) за цим Договором оплачується клієнтом протягом 30 (тридцяти) робочих днів з дати набрання чинності судового рішення (ухвали) у справі на підставі виставленого рахунку.
Відповідно до акту наданих послуг від 21.06.2022 Адвокатським об`єднанням «ВР Партнерс» надані наступні послуги:
Проведення правового аналізу наданих документів Клієнтом, аналіз законодавчої бази, що регулює спірні відносини, вивчення судової практики, формування позиції та консультування Клієнта у справі № 640/37879/21; підготовка та подання позовної заяви від 15.12.2021 у справі № 640/37879/21 - 26000,00 грн.
Підготовка та подання заяви про усунення недоліків позовної заяви від 14.02.2022 у справі № 640/37879/21 - 2000,00 грн.
Участь в судовому засіданні 21.06.2022 - 2000,00 грн.
Отже, судові витрати на правову допомогу складають всього 30000,00 грн.
Згідно з частиною п`ятою статті 134 КАС України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вказаних вимог, суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 6 ст. 134 КАС України).
Частиною сьомою статті 134 КАС України вказано, що обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Отже, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд має враховувати конкретні обставини справи, загальні засади процесуального законодавства та критерії відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.
Заперечень від відповідача щодо зменшення витрат на правничу допомогу від відповідача не надходило. 
Колегія суддів, дослідивши матеріали справи, зазначає, що матеріали справи не містять доказів надсилання відповідачу копії  клопотання відшкодування витрат на професійну правничу допомогу разом з додатками, хоча в змісті заяви (розділ додатки) зазначено про подання таких доказів.
Отже, оскільки в матеріалах справи відсутні підтвердження факту направлення позивачем цього клопотання на адресу відповідача, то останній був позбавлений можливості реалізувати своє права подати клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, висловити свою позицію з цього питання та надати необхідні докази.
У справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) ЄСПЛ у рішенні зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268).
У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
На переконання колегія суддів, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що вартість даної послуги у розмірі 26000 грн, а також за подання заяв про усунення недоліків позовної заяви - 2000,00 грн та участь в судовому засіданні 21.06.2022 - 2000,00 грн, враховуючи складність даної справи та предмет даного судового розгляду, не відповідає критерію реальності таких витрат.
Предмет цього спору відноситься до справ незначної складності та не потребує значних витрат часу на виконання відповідних робіт, з огляду на сталу практику судів зі спірних правовідносин.
Отже, беручи до уваги обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про неспівмірність заявлених до стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу та, що у цьому випадку співмірною є сума 15000,00 грн, яка підлягає стягненню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача у справі.
Доводи відповідача про те, що надання правничої допомоги не підтверджено доказами про їх оплату, колегія суддів відхиляє з огляду на таке.
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у постановах від 29 жовтня 2020 року у справі № 686/5064/20, від 05 березня 2021 року у справі № 200/10801/19-а, від 16 березня 2021 року у справі №520/12065/19 та у постанові Об`єднаної палати Верховного Суду у складі Касаційного господарського суду від 03 жовтня 2019 року у справі №922/445/19 сформулював правовий висновок про те, що відшкодуванню підлягають витрати, незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено.
У постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 18 серпня 2021 року по справі № 640/11204/19, від 30 вересня 2021 року у справі №520/8862/19, від 27 вересня 2022 року у справі №200/4962/20-а, зазначено про те, що КАС України у редакції, чинній з 15.12.2017, імплементував нову процедуру відшкодування витрат на професійну правову допомогу, однією з особливостей якої є те, що відшкодуванню підлягають витрати, незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено.
Наведений підхід щодо визнання фактично здійсненими витрат за відсутності факту оплати вбачається також із практики Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ).
Так, у рішенні по справі «Бєлоусов проти України» (Заява №4494/07) ЄСПЛ дійшов висновку, що витрати, які мають бути сплачені за договором адвокату, слід розглядати як фактично понесені, зазначивши наступне: «...хоча заявник ще не сплатив адвокатський гонорар, він має сплатити його згідно із договірними зобов`язаннями. Отже, представник заявника має право висувати вимоги щодо сплати гонорару згідно з договором. Відповідно Суд вважає витрати за цим гонораром «фактично понесеними» (див. вищезазначене рішення у справі «Савін проти України» (Savin v. Ukraine), п. 97)».
Отже, доводи відповідача про непідтвердження оплати на правничу допомогу доказами є безпідставними з огляду на викладені правові висновки судів.
Що стосується доводів позивача про те, що суд першої інстанції незаконно зменшив розмір витрат на оплату правничої допомоги адвоката, оскільки позбавлений самостійно втручатись у розмір витрат на професійну правничу допомогу без клопотання відповідача про зменшення витрат, то колегія суддів зазначає, що такі доводи є безпідставними, позаяк в матеріалах справи відсутні докази направлення позивачем цього клопотання на адресу відповідача, що свідчить про неотримання відповідачем копії такого клопотання, як наслідок, така обставина призвела до неподання відповідачем клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката.
Інші доводи апеляційної скарги колегія суддів не приймає, оскільки вони не спростовують правильність висновків суду першої інстанції щодо застосування норм матеріального та процесуального права.
Крім того, аналізуючи всі доводи учасників справи, апеляційний суд враховує висновки ЄСПЛ, викладені в рішенні від 21.01.1999 р. по справі «Гарсія Руїз проти Іспанії», Суд зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожний довід.
Згідно ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
За таких обставин, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що додаткове рішення суду першої інстанції ухвалено з дотриманням норм процесуального та матеріального права, судом першої інстанції встановлено всі обставини, що мають значення для справи, а доводи апеляційних скарг не спростовують правильність висновків суду першої інстанції, у зв`язку з чим підстав для скасування оскаржуваного рішення суду не вбачається. 

 Керуючись ст.ст. 242-244, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд, 

ПОСТАНОВИВ: 

Апеляційні скарги Науково-виробничого товариства з обмеженою відповідальністю "Агро-Інтер", Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Києва) залишити без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від "07" грудня 2022 р. - без змін. 
Постанова набирає законної сили з дати її проголошення та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду в порядку та строки, визначені ст.ст. 328-329 КАС України. 

Головуючий суддя	Л.Т. Черпіцька	
Судді	О.Є. Пилипенко	
 	Я.М. Собків