ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 квітня 2023 року	Львів	Справа № 260/3144/22 пров. № А/857/892/23	

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:
головуючого судді:                                                  Запотічного І.І.,
суддів:                                                                      Глушка І.В., Довгої О.І., 
при секретарі судового засідання:                              Пославському Д.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові, в режимі відеоконференції, апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області на рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 15 листопада 2022 року (суддя Рейті С.І., ухвалене в м. Ужгороді о 14:04, повний текст складено 21.11.2022) у справі № 260/3144/22 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії, -

                                                          ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1  звернулася в суд з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області в якому просив визнати протиправними дії ГУ ПФУ в Закарпатській області щодо відмови у нарахуванні та виплаті ОСОБА_1 грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню, в розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення відповідно до пункту 7-1 розділу ХV "Прикінцеві положення Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та зобов`язати ГУ ПФУ  в Закарпатській області призначити та виплатити ОСОБА_1 грошову допомогу, яка не підлягає оподаткуванню, в розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення відповідно до пункту 7-1 розділу ХV "Прикінцеві положення Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".
Рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 15 листопада 2022 року позов задоволено повністю.   
Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, його оскаржив відповідач- Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області, подавши апеляційну скаргу до Восьмого апеляційного адміністративного суду, та з наведених в ній підстав, покликаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, просить скасувати оскаржуване рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким в задоволенні позову відмовити.    
Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що оскільки у позивача немає достатнього спеціального стажу та те, що посада асистента вчителя не передбачена в Переліку №909, є належні обставини, що обумовили правомірність висновків відповідача про відсутність підстав для призначення та виплати одноразової грошової виплати, яка не підлягає оподаткуванню, в розмірі 10 місячних пенсій за віком.
Позивач у відзиві на апеляційну скаргу рішення суду першої інстанції вважає законним та просить залишити його без змін.
В судовому засіданні представник апелянта надав пояснення аналогічні викладеним в апеляційній скарзі, просив скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким в задоволенні позову відмовити повністю. 
Позивач, будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилася та явки уповноваженого представника в судове засідання не забезпечила, що відповідно до ч. 2 ст. 313 КАС України не перешкоджає розгляду справи без її участі. 
Заслухавши суддю-доповідача, представника відповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, відзив, дослідивши матеріали справи, суд приходить до  висновку, що апеляційну скаргу слід  залишити без задоволення, виходячи з наступного. 
Як вбачається з матеріалів справи, 31.03.2022 року ОСОБА_1 звернулася до ГУ ПФУ в Закарпатській області із заявою про призначення пенсії та виплати грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню, в розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення відповідно до пункту 7-1 розділу ХV "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".
Судом першої інстанції вірно встановлено, що ОСОБА_1 призначено пенсію, однак, не виплачено вказану грошову допомогу, в зв`язку з чим, остання повторно звернулася із заявою від 06.06.2022 року до ГУ ПФУ в Закарпатській області про її виплату.
Проте, листом ГУ ПФУ в Закарпатській області від 10.06.2022 року ОСОБА_1 повідомлено про те, що посада "асистента вчителя", на якій працювала остання, не передбачена Переліком закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженим Постановою № 909, право на одноразову грошову допомогу у розмірі 10 пенсій – відсутнє.
ОСОБА_1 не погоджуючись з такими діями пенсійного органу щодо невиплати їй грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню, в розмірі десяти місячних пенсій, звернулася в суд з даним позовом.
Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення  суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції виходить з наступного.
Пунктом "е"   статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 р. № 1788-XII (далі - Закон № 1788) передбачено, що право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти, охорони здоров`я та соціального забезпечення після досягнення 55 років і за наявності спеціального стажу роботи за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, станом на 1 квітня 2015 - не менше 25 років.
Відповідно до пункту 7-1 Розділу XV "Прикінцеві положення" Закону України від 09.07.2003 року № 1058-ІV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", особам, які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е" - "ж"   статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію, при призначенні пенсії за віком виплачується грошова допомога, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі їх десяти місячних пенсій станом на день її призначення.
Кабінет Міністрів України постановою від 23.11.2011 року № 1191   затвердив Порядок обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги, та її виплати, який визначає умови обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги відповідно до пункту 7-1   Розділу ХV "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування"   (далі - Порядок № 1191), пунктом 2 якого передбачено, що до страхового стажу, що визначає право на виплату грошової допомоги, зараховуються періоди роботи в закладах та установах державної та комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е" і "ж" статті 55 Закону № 1788 - ХІІ, що передбачені, зокрема, переліком закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженим   постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 року № 909 "Про перелік закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років"   (далі - Перелік № 909).
На момент виходу на пенсію позивач працювала у Солотвинському закладі загальної середньої освіти І-ІІІ ступенів № 1 Солотвинської селищної ради Тячівського району Закарпатської області.
Переліком № 909 визначено, що робота в загальноосвітніх навчальних закладах дає право на отримання пенсії за вислугу років та в загальноосвітніх навчальних закладах, військових загальноосвітніх навчальних закладах, музичних і художніх школах передбачені посади: учителі, логопеди, вчителі-логопеди, вчителі-дефектологи, викладачі, сурдопедагоги, тифлопедагоги, вихователі, завідуючі та інструктори слухових кабінетів, директори, завідуючі, їх заступники з навчально-виховної (навчальної, виховної), навчально-виробничої частини або роботи з виробничого навчання, завідуючі навчальною і навчально-виховною частиною, завідувачі філіями, їх заступники з навчально-виховної (навчальної, виховної) роботи, соціальні педагоги (організатори позакласної та позашкільної виховної роботи з дітьми), практичні психологи, педагоги-організатори, майстри виробничого навчання, керівники гуртків, секцій, студій та інших форм гурткової роботи.
Відтак суд першої інстанції вірно зазначив, що посада асистента вчителя загальноосвітнього навчального закладу не значиться у Переліку № 909.
Проте, постановою Кабінету Міністрів України № 963 від 14.06.2000 року затверджено перелік посад педагогічних та науково-педагогічних працівників, яким посаду асистент вчителя загальноосвітнього навчального закладу віднесено до посад педагогічних працівників.
Також, судом першої інстанції вірно встановлено, що позивач на момент виходу на пенсію працювала також вчителем трудового навчання (за сумісництвом). Посада вчителя передбачена Переліком № 909.
Відтак, суд першої інстанції вірно відхилив твердження пенсійного органу про те, що оскільки позивач працювала вчителем трудового навчання за сумісництвом, тому вона не має права на отримання спірної допомоги, оскільки Постанова № 909 не містить обмежень щодо зарахування до спеціального стажу роботи на відповідних посадах за сумісництвом.
Така правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 27.02.2018 року у справі №470/402/17.
Враховуючи наведене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що право особи на отримання грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій пов`язується із наявністю у неї необхідного спеціального страхового стажу роботи на певних визначених законодавством посадах й вихід на пенсію саме з цих посад в закладах та установах державної та комунальної форми власності, а також неотримання такою особою до моменту виходу на пенсію за віком відповідно до   Закону № 1058   будь-якого іншого виду пенсії (відповідає правовій позиції викладений у постанові Верховного Суду від 19.03.2019 року по справі № 466/5637/17).
Враховуючи вищенаведене, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про підставність позовних вимог до задоволення.
Згідно ст.316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Враховуючи викладене, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду з наведених вище мотивів, а тому колегія суддів не вбачає підстав для скасування рішення суду першої інстанції.
За правилами статті 139 КАС України, судом не вирішується питання про розподіл судових витрат.
Керуючись ст.ст. 308, 310, 315, 316, 321, 328 КАС України, суд,- 

                                                     ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області залишити без задоволення, а рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 15 листопада 2022 року у справі №260/3144/22 без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя	 	І. І. Запотічний 	
судді	 	І. В. Глушко 	
 	 	О. І. Довга  	
Повне судове рішення складено 28.04.2023