ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/4617/23 Справа № 206/865/23 	  	Суддя у 1-й інстанції - Поштаренко О.В. Доповідач - Макаров М. О.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 червня 2023 року                                                                м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого – судді Макарова М.О.         
суддів – Демченко Е.Л., Куценко Т.Р.

розглянувши в порядку спрощеного письмового провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» на ухвалу Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 23 лютого 2023 року по справі за заявою Акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» про забезпечення позову Акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 , про стягнення кредитної заборгованості, - 

В С Т А Н О В И Л А : 

У лютому 2023 року Акціонерне товариство комерційний банк «ПРИВАТБАНК» звернулося до суду із позовом до ОСОБА_1 , про стягнення кредитної заборгованості.
Одночасно із позовом, Банк надав заяву про забезпечення позову, в якій просив накласти арешт на рухоме майно відповідача. 
Ухвалою Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 23 лютого 2023 року вказану заяву про забезпечення позову повернуто заявникові.
Ухвала суду мотивована тим, що в порушення п. 4 ч. 1 ст. 151 ЦПК України представником позивача не обґрунтовано необхідність забезпечення позову, саме шляхом накладення арешту на рухоме майно ОСОБА_1 , як і не обґрунтовано наявності загрози невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, а самі по собі твердження про намір відповідача відчужити рухоме майно третім особам є лише припущеннями позивача та не підтверджуються належними доказами. Також представником позивача у заяві не зазначено пропозиції щодо зустрічного забезпечення позову (забезпечити відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову), оскільки цивільним процесуальним кодексом України не передбачено можливості суду самостійно його визначати (п. 6 ч. 1 ст. 151 ЦПК України). Окрім того в порушення вимог п. 5 ч. 1 ст. 151 ЦПК України, представником позивачем у заяві про забезпечення позову не зазначено ціну позову, про забезпечення якого просить заявник. 
В апеляційній скарзі Акціонерне товариство комерційний банк «ПРИВАТБАНК» посилаючись на порушення судом норм процесуального права просило ухвалу скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції. 
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що Банком при поданні заяви були виконані вимоги ст.ст. 150, 151 ЦПК України. Також апелянт вказує, що звертаючись із заявою про забезпечення позову зазначив про наявність у відповідача кредитної заборгованості на загальну суму 349528,46 грн. та те, що останній ухиляється від виконання взятих на себе кредитних зобов`язань,а тому існує реальний ризик ускладнення виконання рішення суду.
Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи.
Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями встановленими цією главою.
Для цілей цього кодексу малозначними справами є: справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (п.1 ч.6 ст.19 ЦПК України).
Згідно з ч. 13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Отже, враховуючи викладене апеляційна скарга Акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» на ухвалу Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 23 лютого 2023 року підлягає розгляду в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи та без їх виклику як малозначна.
Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити, а ухвалу суду - скасувати, з наступних підстав.
Повертаючи заяву про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, що представником банку не обґрунтовано необхідність забезпечення позову, саме шляхом накладення арешту на рухоме майно, як і не обґрунтовано наявності загрози невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, також представником позивача у заяві не зазначено пропозиції щодо зустрічного забезпечення позову (забезпечити відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову), та не зазначено ціну позову, про забезпечення якого просить заявник. 
Колегія суддів не може погодитися із такими висновками суду першої інстанції у зв`язку з їх невідповідністю обставинам справи та порушенням норм процесуального права.
Відповідно до ч.1 ст.149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.
Статтею 151 ЦПК України встановлено зміст та форму заяви про забезпечення позову.
Так, ч. 1 ст. 151 ЦПК України передбачено, що заява про забезпечення позову подається в письмові формі, підписується заявником і повинна містити: найменування суду, до якого подається заява; повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові - для фізичних осіб) заявника, його місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштові індекси, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України, номери засобів зв`язку та адресу електронної пошти, за наявності; предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову; захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; ціну позову, про забезпечення якого просить заявник; пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення; інші відомості, потрібні для забезпечення позову.
За змістом норм ч.ч. 3, 4 ст.153 ЦПК України суд, розглядаючи заяву про забезпечення позову, може викликати особу, яка подала заяву про забезпечення позову, для надання пояснень або додаткових доказів, що підтверджують необхідність забезпечення позову, або для з`ясування питань, пов`язаних із зустрічним забезпеченням.
У виняткових випадках, коли наданих заявником пояснень та доказів недостатньо для розгляду заяви про забезпечення позову, суд може призначити її розгляд у судовому засіданні з викликом сторін.
Згідно із ч. 10 ст. 153 ЦПК України суд, встановивши, що заяву про забезпечення позову подано без додержання вимог статті 151 цього Кодексу, повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу.
Із змісту заяви про забезпечення позову вбачається, що в ній міститься достатньо інформації щодо предмета забезпечення, як того вимагає стаття 151 ЦПК України. 
З приводу питання обґрунтованості заяви, колегія суддів зауважує, що учасники судового процесу на власний розсуд обирають як саме їм обґрунтовувати свою правову позицію при подачі до суду тої чи іншої заяви, але знову ж таки це має вирішуватися під час розгляду заяви по суті, а не на стадії вирішення питання про прийняття чи не прийняття такої.
Заявником обґрунтовано необхідність заходу забезпечення позову, а саме ним наведені мотиви та підстави забезпечення позову у такий спосіб, який він вважав необхідним.
Крім того, заявником у позовній заяві зазначено ціну позову, а тому питання щодо неповноти та переконливості інформації могло бути вирішене судом шляхом виклику заявника для надання пояснень або додаткових доказів, що підтверджують необхідність забезпечення позову.
Більш того, відсутність пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення, якщо воно не є обов`язковим, згідно ч. 3 ст. 154 ЦПК України, не є підставою для повернення заяви про забезпечення позову, оскільки ці питання суд першої інстанції з`ясовує у передбаченому ст. 153 ЦПК України порядку.
Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції формально підійшов до перевірки відповідності зазначеної заяви вимогам ч. 1 ст. 151 ЦПК України, що не відповідає визначеній у ст. 2 ЦПК України меті цивільного судочинства та принципам верховенства права та пропорційності, ст.ст. 10, 11 цього ж Кодексу.
За таких обставин вказана заява про забезпечення позову підлягала вирішенню по суті без застосування наслідків, передбачених ч. 10 ст. 153 ЦПК України, оскільки заява не містить недоліків, при яких суд повинен її повернути заявнику.
Згідно ч. 1 ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.
Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що при розгляді вказаної заяви, судом першої інстанції були порушені норми процесуального права, оскаржувана ухвала як незаконна підлягає скасуванню з передачею справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Керуючись ст.ст. 259, 367, 268, 374, 379 ЦПК України, колегія суддів, - 

П О С Т А Н О В И Л А : 

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» – задовольнити.    
Ухвалу Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 23 лютого 2023 року — скасувати, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя М.О. Макаров

Судді Е.Л. Демченко

                                                                                               Т.Р. Куценко