Справа № 159/5734/21 	Головуючий у 1 інстанції: Бойчук П. Ю. 	
Провадження № 22-ц/802/374/23  	  Доповідач: Здрилюк  О. І.	

ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
       
05 квітня 2023 року                                                  місто Луцьк
               
Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого - судді Здрилюк О. І.,
суддів - Бовчалюк З. А., Карпук А. К.,
секретар судового засідання Ганжа М. І.,
з участю представника позивачки ОСОБА_1 ,
представника відповідача Кеню Д. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Преміум Лігал Колекшн», треті особи на стороні відповідача, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору – Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Надра», приватний нотаріус Ковельського міського нотаріального округу Ваврищук Валентина Степанівна, про визнання іпотеки припиненою, припинення у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відомостей про іпотеку та скасування обтяження, за апеляційною скаргою позивачки ОСОБА_2 , поданою від її імені представником ОСОБА_1 на рішення Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 03 лютого 2023 року,

                                           В С Т А Н О В И В :
У жовтні 2021 року ОСОБА_2 звернулася до суду із зазначеним позовом, який мотивує тим, що 08 червня 2007 року між нею та ВАТ КБ «Надра», яке у подальшому перейменовано на ПАТ «КБ «Надра» було укладено договір кредитної лінії № 6М/2007/840-МКЛ/516, відповідно до умов якого банк надав їй кредит у розмірі 25 000 доларів США терміном на 120 місяців. Строк дії договору було погоджено між сторонами та визначено з 08.06.2007 по 08.06.2017.
З метою забезпечення виконання умов цього договору між нею та банком того ж дня було укладено нотаріально посвідчений договір іпотеки, внесений до реєстру за № 1096, за умовами якого вона як іпотекодавець передала в іпотеку належну їй на праві приватної власності трьохкімнатну квартиру АДРЕСА_1 , про що до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно було внесено запис про іпотеку за №37379619 та до Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна було внесено запис про наявність обтяження за реєстраційним номером 5104402.
Строк виконання основного зобов`язання, право вимоги за яким було забезпечено іпотекою припинився в силу прямої вказівки закону (ст. ст. 251, 631 ЦК України), а саме – 08.06.2017, про що сторонами було обумовлено у змісті самого кредитного договору.
Відповідач, який одночасно являвся іпотекодержателем будь-яких вимог до неї як позичальника щодо неналежного виконання умов договору кредитної лінії № 6М/2007/840-МКЛ/516 в період строку дії такого договору, а також і протягом встановленого трьохрічного строку позовної давності не пред`являв. Відтак, відсутність будь-яких порушень в частині належного виконання нею зобов`язання презюмується.
Зі змісту укладених кредитного договору та договору іпотеки вбачається, що сторони не домовлялися про інший порядок застосування строку позовної давності, а тому його слід приймати, як строк, встановлений законом.
Зважаючи на припинення основного зобов`язання, вважається, що припинилися і правовідносини за договором іпотеки, який укладено з метою забезпечення виконання основного зобов`язання.
Наведене є наслідком відсутності правових підстав для наявності станом на момент подання позовної заяви відомостей про державну реєстрацію іпотеки за номером запису № 37379619 та відомостей про заборону на нерухоме майно за реєстраційним номером обтяження № 5104402 за об`єктом: квартира АДРЕСА_1 , власником якої є вона.
Ураховуючи наведене, просила:
- визнати припиненою іпотеку квартири АДРЕСА_1 , що виникла на підставі укладеного між нею та ВАТ «КБ «Надра» договору іпотеки від 08.06.2007, який посвідчено приватним нотаріусом Ковельського міського нотаріального округу Ваврищук В. С. та зареєстрованого в реєстрі за № 1096; 
- припинити в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відомості про іпотеку за номером запису № 37379619 (спеціального розділу), державна реєстрація яких проведена 08.06.2007 на підставі договору іпотеки від 08.06.2007, зареєстрованого за № 1096 приватним нотаріусом Ковельського міського нотаріального округу Ваврищук В. С.; 
- скасувати обтяження за реєстраційним номером 5104402 по типу: заборона на нерухоме майно, а саме: квартиру АДРЕСА_1 (реєстраційний номер майна 5623752), відомості про обтяження якої внесено на підставі договору іпотеки від 08.06.2007, зареєстрованого за № 1096 та посвідченого приватним нотаріусом Ковельського міського нотаріального округу Ваврищук В. С..
Рішенням Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 03 лютого 2023 року в позові відмовлено.
В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 від імені позивачки ОСОБА_2 , посилаючись на неповне з`ясування судом обставин справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права і порушення норм процесуального права, просить скасувати це рішення та ухвалити нове – про задоволення позову.
У відзиві на апеляційну скаргу відповідач ТОВ «Преміум Лігал Колекшн», посилаючись на безпідставність вимог апеляційної скарги та законність і обґрунтованість висновків суду першої інстанції, просить залишити апеляційну скаргу без задоволення. 
Треті особи відзив на апеляційну скаргу не подали.
У судовому засіданні представник позивачки апеляційну скаргу підтримала із наведених у ній підстав та просить її задовольнити.
Представник відповідача апеляційну скаргу заперечив та просить залишити її без задоволення.
Будучи належним чином повідомлені про день та годину розгляду справи, інші учасники справи у судове засідання не з`явилися і їх неявка відповідно до вимог ч. 2 ст. 372 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи.
Заслухавши учасників справи, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, апеляційний суд доходить висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду залишити без змін з таких підстав.
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Частиною першою статті 4 ЦПК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до вимог ч. ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч. 1 ст. 80 ЦПК).
Відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості.    
Із матеріалів справи вбачається, що 08 червня 2007 року між ВАТ КБ «Надра» (кредитор) і ОСОБА_2 (позичальник) було укладено договір кредитної лінії № 6М/2007/840-МКЛ/516, за умовами якого банк надав позичальнику кредит у розмірі 25 000 доларів США терміном на 120 місяців з 08.06.2007 по 08.06.2017 /п.1.1/. Умовами договору передбачено сплату відсотків за користування кредитом, за прострочення виконання зобов`язання /розділ 2/, сплату пені та штрафу /розділ 8/. Також передбачено умови забезпечення кредиту /розділ 2/ (а.с.7).
З метою забезпечення виконання зобов`язань за цим кредитним договором між банком і ОСОБА_2 08.06.2007 було укладено договір іпотеки, відповідно до якого предметом іпотеки є трьохкімнатна квартира загальною площею 59,4 кв.м, житловою площею 36,9  кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , яка належить позивачці на праві приватної власності на підставі договору купівлі-продажу від 30.04.2004 (а.с.8-12).
Договір іпотеки посвідчено приватним нотаріусом та накладено заборону на відчуження квартири.
17.07.2020 між ПАТ «КБ «Надра» (правонаступник ВАТ КБ «Надра») та ТОВ «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» було укладено договір № GL48N718070_1_2 про відступлення прав вимоги, відповідно до якого ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» набуло права вимоги до позивачки за договором кредитної лінії № 6М/2007/840-МКЛ/516 від 08.06.2007 та договором іпотеки від 08.06.2007 (а.с.36-39).
17.07.2020 між ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» та ТОВ «Преміум Лігал Колекшн» було укладено договір № GL48N718070_1_2-N про відступлення прав вимоги, відповідно до якого ТОВ «Преміум Лігал Колекшн» набуло права вимоги до позивачки за Договором кредитної лінії № 6М/2007/840-МКЛ/516 від 08.06.2007 та договором іпотеки від 08.06.2007 (а.с.41-44).
Підставою для визнання іпотеки припиненою позивачка у позовній заяві зазначає сплив позовної давності для пред`явлення до неї вимог по основному зобов`язанню. Зважаючи на припинення основного зобов`язання, вважається, що припинилися і правовідносини за договором іпотеки, який укладено з метою забезпечення виконання основного зобов`язання (а.с.1-5).
Згідно з ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог – відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Як визначено в ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Іпотека – це вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні та користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право у разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому Законом України «Про іпотеку» (абзац третій статті 1 цього Закону).
Відповідно до частин першої та третьої статті 33 Закону України «Про іпотеку» (тут і далі в редакції на час виникнення спірних правовідносин) у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом.
Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.
Статтею 598 ЦК України визначено, що зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.
Відповідно до статті 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
Належним виконанням зобов`язання є виконання, прийняте кредитором, у результаті якого припиняються права та обов`язки сторін зобов`язання.
Звернення стягнення на предмет застави повинно задовольнити вимоги кредитора за основним зобов`язанням, і тільки в такому випадку ця обставина може бути підставою для припинення зобов`язання, що вважається виконаним згідно зі статтею 599 ЦК України.
За загальним правилом ЦК України зі спливом позовної давності, навіть за наявності рішення суду про відмову в позові з підстав пропуску позовної давності, зобов`язання не припиняється.
Відповідно до частини першої статті 17 Закону України «Про іпотеку» іпотека припиняється у разі: припинення основного зобов`язання або закінчення строку дії іпотечного договору; реалізації предмета іпотеки відповідно до цього Закону; набуття іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки; визнання іпотечного договору недійсним; знищення (втрати) переданої в іпотеку будівлі (споруди), якщо іпотекодавець не відновив її; з інших підстав, передбачених цим Законом. 
Закон України «Про іпотеку» не передбачає такої підстави для припинення іпотеки, як сплив позовної давності до основної та додаткової вимог кредитора за основним зобов`язанням. 
Вирішуючи спір, суд першої інстанції, належним чином дослідивши та надавши правову оцінку поданим сторонами доказам, врахувавши наведені вище норми права, дійшов правильного висновку про те, що сплив позовної давності до основної вимоги кредитора про стягнення боргу за кредитним договором сам по собі не припиняє основного зобов`язання за кредитним договором і, відповідно, не може вважатися підставою для припинення іпотеки. Сплив строку позовної давності не припиняє невиконане зобов`язання та договір іпотеки, яким таке зобов`язання забезпечене, не припиняє суб`єктивне право кредитора на одержання від боржника виконання зобов`язання без використання судового примусу, зокрема у позасудовому порядку, визначеному сторонами в іпотечному договорі.
Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Доводи апеляційної скарги спростовуються вищенаведеними обставинами страви та не містять встановлених законом підстав для скасування оскаржуваного рішення, ухваленого з додержанням норм матеріального і процесуального права. 

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд
                                           П О С Т А Н О В И В : 
Апеляційну скаргу позивачки ОСОБА_2 , подану від її імені представником ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 03 лютого 2023 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.   

Головуючий – суддя    

Судді