П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

___________________________________________________________________________________

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

17 травня 2023 р.	м.Одеса	Справа № 420/1290/23	
Головуючий в 1 інстанції: Юхтенко Л.Р.
          
Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:
головуючого   судді - Вербицької Н.В.,
                                           суддів - Джабурії О.В.,
- Кравченка К.В.,
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України (Військова частина НОМЕР_2 ) на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 13 березня 2023 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України (Військова частина НОМЕР_2 ) про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,

                                                  В С Т А Н О В И Л А :

23 січня 2023 року ОСОБА_1 звернувся до Одеського окружного адміністративного суду з позовною заявою, в якій просив:
- визнати протиправними дії НОМЕР_1 прикордонного загону (військова частина НОМЕР_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ) Державної прикордонної служби України щодо нарахування та виплати індексації грошового забезпечення позивачу за період з 01.01.2016 по 28.02.2018 із застосуванням місяця підвищення тарифних ставок (окладів) - вересень 2015 року, жовтень 2015 року;
- зобов`язати НОМЕР_1 прикордонний загін (військова частина НОМЕР_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ) Державної прикордонної служби України нарахувати та виплатити позивачу індексацію грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 28.02.2018 з врахуванням проведеної виплати із застосуванням місяця підвищення тарифних ставок (окладів) - січень 2008 року;
- визнати протиправними дії НОМЕР_1 прикордонного загону (військова частина НОМЕР_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ) Державної прикордонної служби України щодо нарахування та виплати одноразової грошової допомоги при звільненні в розмірі 25% місячного грошового забезпечення за повних 17 років календарної служби, без включення до складу грошового забезпечення, з якого обчислено розмір одноразової грошової допомоги при звільненні, індексації грошового забезпечення;
- зобов`язати НОМЕР_1 прикордонний загін (військова частина НОМЕР_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ) Державної прикордонної служби України здійснити перерахунок та виплату позивачу одноразової грошової допомоги при звільненні в розмірі 25% місячного грошового забезпечення за повних 19 рік календарної військової служби з включення до складу грошового забезпечення, з якого обчислено розмір одноразової грошової допомоги при звільненні, індексації грошового забезпечення з врахуванням раніше виплаченої суми.
В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначив, що наказом начальника НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України прапорщика ОСОБА_1 звільнено за підпунктом "г" пункту 2 частини 5 статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок та військову службу" у запас Збройних Сил України. Станом на день звільнення позивач мав вислугу 19 календарних років, але одноразову грошову допомогу в розмірі 25 відсотків місячного грошового забезпечення йому виплачено лише за повних 17 календарних років. Позивач вказав, що на момент звільнення зі служби, його вислуга років становила 19 років, а тому відповідно до ч.2 ст.15 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" він набув право на отримання одноразової грошової допомоги при звільненні в розмірі 25 відсотків місячного грошового забезпечення за 19 повних календарних років служби. Також позивач зазначив, що розрахункового розміру одноразової допомоги безпідставно не включено індексація грошового забезпечення.
Відповідач заперечував проти задоволення позову, зазначаючи, що відповідно до норм Порядку № 1078 в редакції, що діяла до грудня 2015 року, базовим місяцем вважався місяць, в якому відбулося, зокрема, зростання грошових доходів населення без перегляду їх мінімальних розмірів. У вересні та жовтні 2015 року у позивача було підвищення грошового забезпечення, а відтак ці місяці є базовими для обчислення індексації. Щодо нарахування та виплати одноразової грошової допомоги при звільненні відповідач вказав, що індексація грошового забезпечення не є складовою грошового забезпечення, з якого обчислюється розрахунок вихідної допомоги при звільненні. Крім того, відповідач зазначив, що з 19.05.2000 по 25.01.2001 рік позивач проходив строкову військову службу та вказаний строк виключено з календарної військової вислуги позивача при виплаті одноразової грошової допомоги при звільненні.
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 13 березня 2023 року позовну заяву ОСОБА_1 задоволено в повному обсязі.
Не погодившись з прийнятим рішенням, відповідач подав  апеляційну скаргу, в якій посилаючись на невірне застосування судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог. Зокрема, апелянт зазначає, що судом першої інстанції не враховано, що обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошового забезпечення здійснюється індивідуально для кожного працівника (військовослужбовця) та залежить, в тому числі, від його просування по службі. З огляду на зазначене, доводи позивача про необхідність застосування січня 2008 року, як місяця для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення (базового місяця) в період з грудня 2015 по січень 2018 року є  необґрунтованими, оскільки позивач бажає застосувати до правовідносин за період з січня 2008 по грудень 2015 норму п. 5 Порядку № 1078 в редакції, яка діє з 01.12.2015. Крім того, апелянт зазначив про помилковість висновків суду першої інстанції щодо зарахування строкової військової служби до календарної вислуги років, за яку нараховується допомога при звільнені. Апелянт також голосив, що індексація грошового забезпечення не є складовою грошового забезпечення, з якого обчислюється розрахунок вихідної допомоги при звільненні, а отже відсутні підстави для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 в цій частині.
Позивач надав відзив на апеляційну скаргу, в якому просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін, у зв`язку із необґрунтованістю доводів апелянта.
Відповідно до п.3 ч.1 ст.311 КАС України справа розглядається в порядку письмового провадження.
Заслухавши доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги, матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, правової оцінки обставин у справі, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.
Судом першої інстанції встановлені та з матеріалів справи вбачаються наступні обставини.
ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 проходив військову службу у в/ч НОМЕР_2 з 02.04.2002 по 17.12.2019.
Відповідно до витягу з наказу Начальника НОМЕР_1 прикордонного загону Південного регіонального управління Державної прикордонної служби України від 17.12.2019 року № 553-ОС виключено зі списків особового складу прикордонного загону та всіх видів забезпечення прапорщика ОСОБА_1 з 17 грудня 2019 року. Вислуга років станом на 17 грудня 2019 року становить: календарна військова 19 років 01 місяць 22 дні. Відповідно до п.п. 3 п. 9 розділу V наказу міністерства внутрішніх справ України від 25 червня 2018 року № 558 одноразову грошову допомогу при звільненні з військової служби виплатити за 17 календарних років (а.с.38). 
Довідкою від 10.01.2023 року № 15, виданою в/ч НОМЕР_2 підтверджено, що календарна військова вислуга років позивача станом на 17.12.2019 року становить 19 років 01 місяць 22 дні, пільгова - 08 років 10 місяців 07 днів, всього 27 років 11 місяців 29 днів (а.с.39).
ОСОБА_1 звернувся до відповідача із заявою з проханням здійснити розрахунок та виплату індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2016 року по 28.02.2018 року та надати довідки про розмір та види здійснених виплат.
У відповідь на заяву позивача листом від 11.01.2023 року № 11/Р-2-23-вих НОМЕР_1 прикордонний загін Державної прикордонної служби України повідомив, що індексація з 01.07.2015 року по 28.02.2018 року виплачена на особистий рахунок в лютому 2021 року та додані до листа особисті картки грошового забезпечення за 2016-2018 роки із зазначенням розміру щомісячного грошового забезпечення, довідку про розрахунок вислуги років, про розрахунок одноразової грошової допомоги при звільненні.
Довідкою від 09.01.2023 року № 18 підтверджено, що позивачу виплачена одноразова грошова допомога при звільненні за 17 років у розмірі 25 відсотків місячного грошового забезпечення за кожен повний календарний рік служби: 11588,30*17 років=48 189,05 грн, яка зарахована на рахунок позивача 19.12.2019 року (а.с.46).
Відповідно до довідки про розмір індексації за 2015-2018 р.р., встановлено, що з липня 2015 року по лютий 2018 року позивачу виплачувалась індексація із застосуванням базового місяця вересень 2015 та жовтень 2015 року. 
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що індексація грошового забезпечення як складова грошового забезпечення військовослужбовців є однією з основних державних гарантій щодо оплати їх праці, тому підлягає обов`язковому нарахуванню і виплаті. Враховуючи  незмінність посадового окладу за посадою, яку займав позивач, станом на дату виникнення оскаржуваних правовідносин, позивач у відповідності до Порядку № 1078 має право на нарахування та виплату індексації грошового забезпечення, за період з 01.01.2016 року по 28.02.2018 року, із застосуванням січня 2008 року базовим місяцем. Суд також встановив, що Довідкою від 10.01.2023 року № 15, виданою в/ч НОМЕР_2 підтверджено, що календарна військова вислуга років позивача станом на 17.12.2019 року становить 19 років 01 місяць 22 дні, а тому під час виплати одноразової грошової допомоги при звільненні відповідач повинен був здійснити її розрахунок виходячи з 19 повних років календарної військової вислуги років позивача станом на день звільнення з військової служби. Крім того, індексація відноситься до складу грошового забезпечення військовослужбовців, є складовою місячного грошового забезпечення військовослужбовця та повинна включатися до розрахунку одноразової грошової допомоги при звільненні.
Судова колегія погоджується з висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.
Законом України "Про індексацію грошових доходів населення" від 03.07.2001 року № 1282-ХІІ визначені правові, економічні та організаційні основи підтримання купівельної спроможності населення України в умовах зростання цін з метою дотримання встановлених Конституцією України гарантій щодо забезпечення достатнього життєвого рівня населення України.
Приписами ч.2 ст.5 Закону № 1282-XII передбачено, що підприємства, установи та організації, що фінансуються чи дотуються з Державного бюджету України, підвищують розміри оплати праці (грошового забезпечення) у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів і коштів Державного бюджету України.
Правила обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації та сум індексації грошових доходів населення, що поширюються на підприємства, установи та організації незалежно від форми власності і господарювання, а також на фізичних осіб, що використовують працю найманих працівників, визначаються Порядком проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 р. № 1078 (далі - Порядок № 1078).
Як встановлено п.6 Порядку № 1078 виплата сум індексації грошових доходів здійснюється за рахунок джерел, з яких проводяться відповідні грошові виплати населенню, а саме: підприємства, установи та організації, що фінансуються чи дотуються з державного бюджету, підвищують розміри оплати праці (грошового забезпечення) у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів і коштів державного бюджету.
Отже, на підприємства, установи, організації, незалежно від форм власності, покладається обов`язок проводити індексацію заробітної плати (грошового забезпечення) у разі перевищення величини індексу споживчих цін встановленого порогу індексації.
Посилання апелянта на п.6 Порядку №1078 та ст.5 Закону № 1282-XII, якими визначено, що проведення індексації грошових доходів населення здійснюється у межах фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів, як на підтвердження правомірності своїх дій щодо невиплати позивачу індексації грошового забезпечення та застосування базового місяця 2016 року, судова колегія вважає помилковим, оскільки невиплата індексації є обмеженням права позивача на оплату праці та не може залежати від наявності або відсутності фінансових ресурсів бюджету.
Положеннями Закону № 1282-XII та Порядку № 1078 визначено джерело коштів на проведення індексації. Разом з тим, виплата індексації не ставиться, вищевказаними нормативно-правовими актами, у залежність від надходження коштів до власника підприємства, установи, організації.
Відповідно до пункту 5 Порядку № 1078 у разі підвищення тарифних ставок (окладів), стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначених у пункті 2 цього Порядку, значення індексу споживчих цін у місяці, в якому відбувається підвищення, приймається за 1 або 100 відсотків. Обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення зазначених грошових доходів населення. Сума індексації у місяці підвищення грошових доходів, зазначених у абзаці першому цього пункту, не нараховується, якщо розмір підвищення грошового доходу перевищує суму індексації, що склалася у місяці підвищення доходу. Якщо розмір підвищення грошового доходу не перевищує суму індексації, що склалась у місяці підвищення доходу, сума індексації у цьому місяці визначається з урахуванням розміру підвищення доходу і розраховується як різниця між сумою індексації і розміром підвищення доходу.
Заробітна плата підлягає обов`язковій індексації як державна соціальна гарантія, яка надається для підтримки населення в умовах зростання цін. Право на індексацію виникає тоді, коли індекс споживчих цін, розрахований наростаючим підсумком перевищить поріг індексації в 103%. У свою чергу обов`язок проводити індексацію заробітної плати у разі перевищення величини індексу споживчих цін встановленого порогу індексації покладається на всі державні органи, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації незалежно від форми власності.
Аналогічно у ст.4 Закону № 1282 визначено, що індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотка (до 01.01.2016 року - 101%).
Згідно офіційного сайту Міністерства фінансів України, у спірний період величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації у листопаді 2015 та у квітні 2016.
З 01.12.2015 положення Порядку № 1078 діють із змінами, внесеними постановою Кабінету Міністрів України від 09.12.2015 № 1013 "Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів".
За змістом пояснюючої записки до проекту постанови Кабінету Міністрів України від 09.12.2015 № 1013 метою цього акту є внесення змін до умов оплати праці працівників установ, закладів, організацій окремих галузей бюджетної сфери, органів виконавчої влади, місцевого самоврядування, прокуратури та інших органів, а також забезпечення єдиного підходу до проведення індексації при підвищенні заробітної плати працівників.
У зв`язку з цим указаною постановою удосконалено механізм проведення індексації доходів громадян, у тому числі з урахуванням періодів підвищення заробітної плати працівників (зокрема, пункт 5 викладено у новій редакції).
Внесені зміни, серед іншого, передбачали не лише заміну терміну "базовий місяць" на "місяць підвищення доходу", ці зміни надали іншого значення запровадженому новому терміну із зміною алгоритму визначення такого місяця підвищення.
На відміну від правил визначення "базового місяця" (яким вважався місяць, у якому відбулося підвищення мінімальної зарплати, пенсій, стипендій виплат із соціального страхування чи зростання грошових доходів населення без перегляду їх мінімальних розмірів (за рахунок постійних складових зарплати) та який визначався у разі, коли збільшувалася заробітна плата внаслідок підвищення тарифної ставки (окладу) або за рахунок будь-якої постійної складової зарплати), "місяцем підвищення доходу" є місяць, у якому відбулося підвищення тарифних ставок (окладів) і визначається він тільки в разі, якщо підвищена тарифна ставка (оклад). При цьому, за новими правилами зростання зарплати за рахунок інших постійних складових зарплати (без підвищення тарифної ставки чи окладу) не впливає на індексацію та не призводить до зменшення суми індексації.
Термін "підвищення тарифних ставок (окладів)" для працівників бюджетної сфери за змістом запроваджених нововведень застосовується у розумінні підвищення, що здійснюється відповідно до законодавства, а не у розумінні підвищення тарифної ставки (окладу) кожному працівнику індивідуально (зокрема, у зв`язку з призначенням на посаду чи переведенням на іншу посаду), як це було передбачено попереднім механізмом індексації. Тобто за новими правилами місяць підвищення тарифних ставок (окладів) для кожного окремого працівника не визначається індивідуально.
Якщо точкою відліку для обчислення індексу споживчих цін (ІСЦ) для проведення індексації за попереднім механізмом визначався базовий місяць, у якому індекс споживчих цін приймався за одиницю чи 100%, обчислення ІСЦ розпочиналося із місяця, наступного за базовим, а нарахування індексації провадилося з першого числа місяця, що настає за місяцем, у якому опубліковано індекс споживчих цін (частини третя і четверта статті 4 Закону № 1282-ХІІ), то зміни, внесені постановою Кабінету Міністрів України від 09.12.2015 № 1013, передбачали здійснення обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації не індивідуально для кожного працівника в залежності від прийняття його на роботу та зростання його доплат та надбавок, а від моменту останнього перегляду тарифної ставки (окладу) за посадою, яку займає працівник.
Отже, з 01.12.2015 відправною точкою для визначення місяця підвищення й початку обчислення індексу споживчих цін (ІСЦ) наростаючим підсумком є місяць останнього підвищення тарифної ставки (окладу) за посадою, яку обіймає працівник.
Задля досягнення поставленої мети (зміна механізму проведення індексації, який передбачав індивідуальний підхід для кожного окремого працівника, та перехід до механізму, який би забезпечував єдиний підхід до проведення індексації при підвищенні заробітної плати працівників) пунктом 3 постанови Кабінету Міністрів України від 09.12.2019 № 1013 постановлено міністрам, керівникам інших центральних органів виконавчої влади, головам обласних, Київської міської державних адміністрацій та інших державних органів у межах передбачених коштів державного бюджету, місцевих бюджетів та власних коштів вжити заходів для підвищення з 01.12.2015 розмірів посадових окладів (тарифних ставок, ставок заробітної плати), перегляду розмірів надбавок, доплат, премій, спрямувавши на зазначені цілі всі виплати, пов`язані з сумою індексації, яка склалась у грудні 2015 року, з тим, щоб розмір підвищення всіх складових заробітної плати у сумарному виразі для кожного працівника у грудні 2015 року перевищив суму індексації, яку йому повинні були виплатити у грудні 2015 року.
За рахунок цього мала б "обнулитися" індексація минулих років, розмір якої зростав внаслідок довготривалого не підвищення доходу працівників, а тому абзацом 2 пункту 3 постанови Кабінету Міністрів України від 09.12.2015 № 1013 передбачено, що для проведення подальшої індексації заробітної плати обчислення індексу споживчих цін починається з січня 2016 року відповідно до Порядку № 1078, який уже діяв із змінами, внесеними постановою Кабінету Міністрів України від 09.12.2015 № 1013, та передбачав єдиний підхід до проведення індексації при підвищенні заробітної плати працівників (з місяця останнього підвищення тарифної ставки (окладу) за посадою, яку обіймає працівник).
Так, якщо на виконання пункту 3 постанови Кабінету Міністрів України від 09.12.2015 № 1013 працівникам інших галузей бюджетної сфери були підвищені оклади, то військовослужбовцям оклади в грудні 2015 року не підвищувалися, а тому січень 2016 року не став для останніх "місяцем підвищення тарифних ставок (окладів)" для цілей застосування Порядку № 1078 (із змінами, внесеними постановою Кабінету Міністрів України від 09.12.2015 № 1013).
Із обсягу встановлених у цій справі обставин слідує, що станом на січень 2016 року розмір посадових окладів військовослужбовців визначався постановою №1294, яка була чинною з 01.01.2008 та діяла до 01.03.2018, тобто до набрання чинності постановою № 704, якою затверджено нову тарифну сітку розрядів і коефіцієнтів посадових окладів військовослужбовців з числа осіб рядового, сержантського і старшинського складу, офіцерського складу (крім військовослужбовців строкової військової служби), осіб рядового і начальницького складу.
За таких обставин суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того, що за умови останнього підвищення військовослужбовцям посадового окладу в січні 2008 року, місяцем для розрахунку індексації грошового забезпечення для цілей застосування Порядку № 1078 (із змінами, внесеними постановою Кабінету Міністрів України від 09.12.2019 № 1013) є січень 2008 року.
З наведеного слідує логічний висновок, що у спірному періоді (з 01.01.2016 до 28.02.2018) повноваження державних органів щодо визначення "місяця підвищення тарифних ставок (окладів)" для цілей застосування Порядку № 1078 (із змінами, внесеними постановою Кабінету Міністрів України від 09.12.2015 № 1013) не були дискреційними, оскільки нормами означеного Порядку установлено лише один правомірний та законно обґрунтований варіант поведінки відповідної установи галузі бюджетної сфери - проведення індексації грошових доходів у разі перевищення величини індексу споживчих цін порогу індексації, встановленого у розмірі 103 відсотки, починаючи з місяця останнього підвищення тарифної ставки (окладу) за посадою, яку обіймає працівник, яким для військовослужбовців у спірному періоді був січень 2008 року.
Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом в постанові по справі № 380/1730/22 від 22 березня 2023 року, № 420/15397/21 від 27 квітня 2023 року.
Враховуючи викладене, судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції що січень 2008 року є базовим місяцем для нарахування індексації позивача відповідно до Порядку № 1078, оскільки в період з 01 січня 2008 року по 01 березня 2018 року посадові оклади військовослужбовців були незмінними.
Щодо виплати позивачу одноразової грошової допомоги при звільненні в розмірі 25% місячного грошового забезпечення за повних 19 рік календарної військової служби, судова колегія зазначає наступне.
Відповідно до  абз.2 п.2 ст. 15 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», військовослужбовцям при звільненні з військової служби за власним бажанням, через сімейні обставини або інші поважні причини, перелік яких визначається Кабінетом Міністрів України, які мають вислугу 10 років і більше виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 25 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.
Строк календарної служби для визначення розміру одноразової грошової допомоги обчислюється згідно з пунктами 1 і 2 цієї постанови (абзац восьмий пункту 10 постанови Кабінету міністрів України від 17.07.1992 року №393 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам, які мають право на пенсію відповідно до Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, крім військовослужбовців строкової служби і членів їх сімей та прирівняних до них осіб»), до складу якого входить і військова служба в Збройних Силах.
Довідкою від 10.01.2023 року № 15, виданою відповідачем підтверджено, що календарна військова вислуга років позивача станом на 17.12.2019 року становить 19 років 01 місяць 22 дні.
Жодних підстав для неврахування календарних років військової служби, до календарної вислуги років, за яку виплачується одноразова грошова допомога при звільненні, чинним законодавством не встановлено.
Отже висновки суду першої інстанції щодо наявності у ОСОБА_1 права на отримання одноразової грошової допомоги при звільненні із розрахунку 25% за кожен з 19 повних років календарної військової вислуги років, є обґрунтованими.
Щодо обчислення одноразової грошової допомоги при звільненні, з включенням до складу грошового забезпечення, з якого обчислено розмір одноразової грошової допомоги, індексації грошового забезпечення, колегія суддів зазначає наступне.
Відповідно до законодавчого визначення індексація  грошового забезпечення  є однією із основних державних гарантій, яка спрямована на підтримання купівельної спроможності населення України шляхом підвищення  грошових  доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг. При цьому проведення індексації у зв`язку зі зростанням споживчих цін (інфляцією) є обов`язковим для всіх юридичних осіб - роботодавців, незалежно від форми власності та виду юридичної особи. Крім того, як зазначено вище, індексація є складовою грошового забезпечення військовослужбовців.
Враховуючи те, що індексації підлягають всі грошові доходи населення, які не мають разового характеру, суд доходить висновку, що механізм індексації має універсальний характер. У свою чергу, правове регулювання виплати індексації визначає умови (коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації), з настанням яких виникає право на щомісячне отримання суми індексації у структурі заробітної плати (грошового забезпечення) до настання обставин (підвищення тарифних ставок, окладів), за яких виплата розрахованої суми індексації припиняється до повторного настання обставин, які обумовлюють повторне виникнення права на отримання індексації.
При вирішенні питання щодо індексації слід субсидіарно застосовувати положення спеціальних законів щодо механізму проведення індексації, її мети та правової природи (суті), зокрема, Закону України "Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії", Закону України "Про індексацію  грошових  доходів населення" та Порядку проведення індексації  грошових  доходів населення.
Субсидіарне застосування зазначених норм права дає підстави для правового висновку про те, що індексація  грошового забезпечення  має систематичний (щомісячний) характер, а її правова природа полягає у підтриманні купівельної спроможності рівня заробітної плати (грошового забезпечення) внаслідок її  знецінення  через подорожчання споживчих товарів і послуг, а тому вона має бути врахована у складі  грошового забезпечення  військовослужбовців для розрахунку пенсії за вислугу років, що забезпечує дотримання пенсійних прав осіб, звільнених з військової служби, як складової конституційного права на соціальний захист. В іншому випадку, не врахування індексації при обрахунку пенсії за вислугу років призвело б до застосування для визначення розміру пенсії  знеціненого грошового забезпечення.
Аналогічний правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 19 березня 2020 року по справі №820/5286/17, який суд враховує згідно частини 5 статті 242 КАС України.
Отже, індексація відноситься до складу  грошового забезпечення  військовослужбовців, є складовою місячного  грошового забезпечення  військовослужбовця та має включатися до розрахунку  одноразової грошової допомоги при звільненні.
Оцінюючи викладене в сукупності, судова колегія вважає, що суд першої інстанції правильно та у достатньому обсязі встановив обставини справи, і ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, що відповідно до ст.316 КАС України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.
Враховуючи, що дана справа правомірно віднесена судом першої інстанції до категорії незначної складності та розглядалась за правилами спрощеного провадження, що підтверджується ухвалою суду про відкриття провадження від 27 січня 2023 року, постанова суду апеляційної інстанції може бути оскаржена до Верховного Суду лише з підстав, передбачених пп. "а"- "г" п.2 ч.5 ст.328 КАС України.
Керуючись ст.ст.308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, судова колегія

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України (Військова частина НОМЕР_2 ) - залишити без задоволення.
Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 13 березня 2023 року - залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення з підстав, передбачених ст.328 КАС України.

Головуючий:                                                                                 Н.В. Вербицька

Суддя:                                                                                 О.В. Джабурія

          Суддя:                                                                                          К.В. Кравченко