П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
————————————————————————
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И
16 червня 2023 р.	м. Одеса	Справа № 420/17432/22	

Перша інстанція: суддя Стефанов  С.О.,
П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
судді-доповідача – Федусика А.Г.,
суддів: Бойка А.В. та Шевчук О.А.,
розглянувши в порядку письмового провадження в м.Одесі апеляційну скаргу Одеської митниці на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 03 лютого 2022 року по справі за позовом Приватного підприємства "Сонекс" до Одеської митниці  про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості,-

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2022 року Приватне підприємство Сонекс» (далі ПП) звернулось до суду з адміністративним позовом до Одеської митниці, в якому позивач просив визнати протиправним та скасувати рішення Одеської митниці Держмитслужби про коригування митної вартості товарів  №UA500020/2022/000263/2 від 27.10.2022 року.
В обґрунтування позовних вимог було зазначено про подання достатніх доказів на підтвердження заявленої митної вартості товару за основним методом, однак Одеською митницею, всупереч вимогам діючого законодавства, за результатами опрацювання поданих митних декларацій та документів винесена картка відмови у прийнятті митної декларації та прийнято рішення про коригування митної вартості товарів. Позивачем наголошувалося, що Одеською митницею в оскаржуваному рішенні не наведено достатнє обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано та не зазначено інформацію, яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом.
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 03 лютого 2022 року позов задоволено.
Не погоджуючись з даним рішенням суду, відповідач подав апеляційну скаргу.
В апеляційній скарзі зазначено, що рішення судом першої інстанції ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, у зв`язку з чим апелянт просив його скасувати та прийняти нове про відмову в задоволенні позову.
Розглянувши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для її задоволення з огляду на таке.
Судом першої інстанції встановлено, що 04 травня 2021 року між ПП (Покупець) та іноземною юридичною особою - компанією «TAIZHOU CITY CHUNFENG MACHINERY CO., LTD» (Продавець) було укладено контракт поставки товарів №04/0521-Сhina, відповідно до предмету якого Продавець продає, а Покупець купляє продукцію відповідно до виставленого інвойсу, в узгодженій кількості, номенклатурі, асортименті.
На виконання вказаного контракту позивачем було ввезено на митну територію України обумовлений контрактом товар за митною декларацією № UА500020/2022/018764 від 26.10.2022 року.
Для підтвердження заявленої митної вартості товарів позивачем були подані наступні документи: зовнішньоекономічний договір (контракт) від 04.05.2021 №04/0521 - Сhina з доповненням; рахунок-фактура (інвойс) від 07.09.2022 року №РА7220702; пакувальний лист (Раcking list) від 07.09.2022 року; платіжне доручення банку від 06.07.2022 року №13; платіжне доручення банку від 08.08.2022 року №15; платіжне доручення банку від 14.09.2022 року №17; автотранспортні накладні (три) від 20.10.2022 року; декларація про походження товару від 07.09.2022 року; довідка про транспортні витрати №0169 від 21.10.2022 року; договір про надання послуг митного брокера №БКМ/03-2019 від 01.03.2019 року; договір про транспортно-експедиторське обслуговування №00467/22 від 11.08.2022 року; митна декларація № UА500020/2022/018764 від 26.10.2022 року.
27 жовтня 2022 року на адресу позивача від відділу митного оформлення №1 митного поста «Одеса-порт», в якому здійснювалося митне оформлення товарів, надійшло електронне повідомлення декларанту. Відповідно до вказаного повідомлення: «До митного оформлення для підтвердження митної вартості товарів були подані наступні документи: зовнішньоекономічний договір (контракт) від 04.05.2021 №04/0521- Сhina (далі - Контракт), рахунок-фактура (інвойс) від 07.09.2022 року №РА7220702, платіжні доручення банку: від 06.07.2022 року №13, від 14.09.2022 року № 15, від 21.10.2022 року №17, та інші документи.
Документи подані декларантом, які підтверджують митну вартість товарів, були опрацьовані та встановлено, що вони не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів та відомості щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, а також у поданих до митного оформлення документах містяться розбіжності, а саме:
- згідно п.1 розд.2 Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій  статті 53 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості. Відповідно до вимог розділу III «Правил...», затверджених  наказом МФУ від 24.05.2012 №599  для підтвердження витрат на транспортування декларантом відповідно до частини другої статті 53 Кодексу подаються транспортні (перевізні) документи, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів. ... Разом з цим, в наданій декларантом довідці про транспортні витрати від 21.10.2022 № 0169 відсутні відомості про умови поставки, та зазначені вище документи разом з митною декларацією не надано;
- у відповідних графах наданих платіжних доручень банку: від 06.07.2022 №13, від 14.09.2022 №15, від 21.10.2022 №17, як підстава для здійснення оплати, міститься інформація про документ: РROFORMA INVOICE від 30.06.2022 № РА 7220702/3, що не відповідає умовам п.3.2 та 3.7 зовнішньоекономічного контракту від 04.05.2021 року №04/0521- Сhina, а саме: оплата по даному контракту здійснюється на підставі інвойсів на кожну партію товару, а зазначений документ: РROFORMA INVOICE від 30.06.2022 року №РА 7220702/3 декларантом разом з митною декларацією не надано;
- відповідно до умов контракту від 04.05.2021 року №04/0521-Сhina: продавець - «TAIZHOU CITY CHUNFENG MACHINERY CO., LTD., Сhina» продає, а покупець - «ПП Сонекс, Україна, Одеса» купує продукцію відповідно до інвойсу. Разом з цим, декларантом до митного оформлення надано інвойс від 07.09.2022 року №РА7220702 від зазначеного продавця, в якому міститься відомості про виробника товару «TAIZHOU CHUNFENG MACHINERY CO., LTD», також відсутня печатка та підпис уповноваженої особи Продавця. В зв`язку з тим, що найменування продавця не відповідає найменуванню виробника товару, Контракт неможливо вважати таким, що стороною є виробник товару. Також вказані відомості про виробника містяться в пакувальному аркуші;
- відповідно до наданого контракту поставка товарів здійснюється на умовах СFR Одеса, тобто вартість страхування не включена у вартість товару. У наданих до митного оформлення документах (комерційному інвойсі, транспортних (перевізних) документах тощо) відсутня будь-яка інформація щодо здійснення/не здійснення страхування оцінюваних товарів під час їх перевезення, внаслідок чого неможливо перевірити правильність визначення митної вартості самих товарів;
- відповідно до пп.в) п.2 ч.10  ст.58 Митного кодексу України  (далі -  МКУ) при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті додається вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із пакуванням, разом з цим відповідно до умов п. 4.6 Контракту, вартість упаковки включена у вартість товару. Проте, у наданих до митного оформлення документах (контракті, інвойсі, пакувальному листі тощо) відсутня будь-яка інформація щодо включення/не включення даних складових митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, внаслідок чого неможливо перевірити правильність визначення митної вартості самих товарів.
З огляду на вищевикладене, відповідно до п.3  ст.53 МКУ  запропоновано ПП протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) виписку з бухгалтерської документації; 2) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 3) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини; 4) копію митної декларації країни відправлення...».
На виконання вимог вказаного вище повідомлення, 27 жовтня 2022 року позивачем було направлено на адресу відділу митного оформлення №1 митного поста «Одеса-порт» заяву з обґрунтуванням відсутності розбіжностей за №27/10/22 від 27.10.2022 року.
У вказаній заяві позивачем було наголошено, що витребування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Відділом митного оформлення №1 митного поста «Одеса-порт» не вказано, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані складові, та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника, а лише формально зазначено про необхідність подання документів, які визначені  статтею 53 МК України.
З метою підтвердження заявленої декларантом митної вартості товару до вказаної заяви позивачем було надано: виписку з бухгалтерської документації  від 12.10.2022 року; експортний прайс-лист від 01.06.2022 року; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями від 27.10.2022 року; проформи інвойс №РА7220702/3; РА7220702/1; РА7220702/2 від 30.06.2022 року; лист виробника від 27.10.2022 року №РА7480704.
В прохальній частині вказаної заяви було зазначено: 1) Завершити митне оформлення товарів за митною декларацією № UА500020/2022/018764 на підставі поданих декларантом документів протягом чотирьох годин, тобто строку, передбаченого  Митним кодексом України. 2) В іншому випадку провести консультації при здійсненні вибору методу визначення митної вартості.
27 жовтня 2022 року Одеською митницею було надіслано позивачу електронне повідомлення, відповідно до якого: «В якості консультації повідомляємо. ... 27.10.2022 року митним органом отримано лист уповноваженої особи від 27.10.2022 року №27/10/22 щодо надання додаткових документів, пояснення щодо розбіжностей та відмови надання витребуваних документів в повному обсязі у продовж 10 діб, також в листі зазначено, що на вимогу митного органу надається в якості додаткових документів: проформи-інвойсів, виписку з бухгалтерської документації від 12.10.22, експортний прайс-лист від 01.06.22, висновок про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями від 27.10.22 №бн.
В наданому додатково висновку про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями від 27.10.2022 року №бн експертом проведений аналіз та надано оцінку вартості об`єкту, виробником якого є: «TAIZHOU CHUNFENG MACHINERY CO., LTD», але відповідно до відомостей у наданому декларантом листі виробника від 27.10.2022  року №РА7480704, правильним необхідно вважати: «TAIZHOU CITY CHUNFENG MACHINERY CO., LTD».
Також, наданий додатково прайс-лист, що згідно з умовами контракту повинен супроводжувати товар, не містить кінцевого терміну дії. Разом з тим, прайс-лист адресований конкретному імпортеру, а не необмеженому колу осіб. Враховуючи викладене, ціни у цьому документі не можуть бути прийняті до уваги.
Митниця звертає увагу, що декларантом не надано витребувані документи, що вимагались митницею відповідно до п.3  ст.53 МКУ  в повному обсязі та не спростовані наявні розбіжності у документах. ... За таких обставин у їх сукупності, враховуючи не спростування поданими документами виявлених розбіжностей та не надання на вимогу митниці належних документів, які підтверджують заявлену митну вартість, основний метод визначення митної вартості не може бути застосований з огляду на положення ст.255  та п.2 ч.6 ст.54 Митного кодексу України, оскільки відповідно до п.2 статті 58 використані декларантом відомості не підтверджені документально, відповідно до п.3 статті 58 застосовують другорядні методи, зазначені у пункті 2 частини першої статті 57 Кодексу.
В митному органі відсутня інформація щодо вартості операцій з ідентичними та подібними (аналогічними) товарами, тому відповідно до статей  59,60 МКУ  неможливо застосувати методи за ціною договору щодо ідентичних та подібних (аналогічних) товарів.
Відповідачем вирішено застосовувати другорядний метод, - резервний, оскільки в митному органі відсутня інформація щодо вартості операцій з ідентичними та подібними (аналогічними) товарами (ст.59 та 60 МКУ).
27 жовтня 2022 року відповідачем було відмовлено в митному оформленні товарів шляхом прийняття картки відмови №UА500020/2022/000628 та було прийняте рішення про коригування митної вартості товарів №UА500020/2022/000263/2 від 27.10.2022 року, відповідно до якого, відповідачем було скориговано митну вартість товарів в такому розмірі: товару №1 - 99924,66 доларів США (заявлена митна вартість - 79805,34 доларів США); товару №3 - 481,21 доларів США (заявлена митна вартість - 374,39 доларів США); товару №5 - 476,88 доларів США (заявлена митна вартість - 242,7 доларів США).
Винесення вказаного рішення про коригування митної вартості товарів і стало підставою для звернення з даним позовом до суду.
Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що обов`язок доведення митної ціни товару покладений на декларанта, а у митного органу, у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, є право витребувати додаткові документи.
Враховуючи зазначені норми матеріального права, суд зазначив, що сумніви митниці є обґрунтованими, якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Митний орган зобов`язаний зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки сумнівних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.
Основними документами, які підтверджують митну вартість товару, є, зокрема, зовнішньоекономічний договір (контракт), рахунок-фактура (інвойс), якщо рахунок сплачено, то банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару.
Вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, не передбачені  Митним кодексом України  заборонено.
Також було зазначено, що доводи відповідача про відсутність відомостей про умови поставки не відповідають дійсності, оскільки самим відповідачем у пункті 4 графи 33 Рішення «Обставини прийняття Рішення та джерела інформації, що використовувалися митним органом для визначення митної вартості» зазначено, що «відповідно до наданого контракту поставка товарів здійснюється на умовах СFR Одеса».
Проте, такі відомості не в повній мірі відповідають дійсності, оскільки поставка товарів здійснювалась на умовах СFR Констанца, Румунія (Соnstanta), що підтверджується графою 20 «Умови поставки» Митної декларації, відомостями з проформи-інвойсів №№РА7220702/3, РА7220702/1, РА7220702/2 від 30.06.2022 року; експортного прайс-листа від 01.06.2022 року; пакувального листа (Расking list) від 07.09.2022 року; рахунку-фактури (інвойс) від 07.09.2022 року №РА7220702.
Суд також зазначив, що у відповідних графах «Призначення платежу» наданих платіжних доручень банку зазначено наступне: 1. платіжне доручення від 06.07.2022 року №13, - РROFORMA INVOICE Nо. РА722О7О2/1 від 30.06.2022; 2. платіжне доручення від 08.08.2022 року №15, - РROFORMA INVOICE Nо. РА722О7О2/2 від 30.06.2022; 3. платіжне доручення від 14.09.2022 року №17, - РROFORMA INVOICE Nо. РА722О7О2/3 від 30.06.2022 року.
Тобто, кожне платіжне доручення містить посилання на окремий рахунок (інвойс) з відповідним номером на кожну партію товару, що відповідає умовам контракту.
Зазначені рахунки та платіжні доручення були надані разом із митною декларацією.
Крім цього, відповідачем не вірно зазначено дати платіжних доручень, що може свідчити про не дослідження відповідачем наданих йому платіжних доручень.
Позивачем було подано відповідачу лист від продавця за контрактом - TAIZHOU CITY CHUNFENG MACHINERY CO., LTD  від 27.10.2022 року за №РА7480704, який адресовано ПП, відповідно до якого продавець повідомляє, що при оформленні інвойсу та пакувального листу від 07.09.2022 року №РА7220702 працівником компанії продавця було здійснено друкарську помилку, а саме пропущено слово «CITY» у назві компанії та просять вважати правильним - «TAIZHOU CITY CHUNFENG MACHINERY CO., LTD.».
Суд погодився з доводами позивача відносно того, що описка у найменуванні продавця жодним чином не свідчить про наявність розбіжностей у числових показниках сплачених декларантом сум, які підлягають обрахуванню при визначенні митної вартості, ознаки підробки тощо.
Також, у наданій позивачем митному органу довідці про транспортні витрати від 21.10.2022 року №0169 вказано, що страхування вантажу не здійснювалось.
Крім того, як зазначено самим відповідачем, відповідно до умов п.4.6 контракту, вартість упаковки включена у вартість товару, тому доводи відповідача про відсутність будь-якої інформації щодо включення/не включення даних складових митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари не заслуговують на увагу.
Отже, вартість тари та пакування окремо не розраховуються, а включені у вартість товару. Таким чином, у інвойсі та рахунку-проформі правомірно не зазначено окремо вартість пакування та тари, оскільки їх вартість входить до вартості товару, є її складовою частиною.
Колегія суддів вважає ці висновки суду першої інстанції вірними і такими, що відповідають вимогам статей 2, 6, 8, 9, 73, 74, 75, 76, 77, 78 КАС України, з огляду на таке.
Положеннями ч.3 ст.318 МК України передбачено, що митний контроль передбачає виконання органами доходів і зборів мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи.
Статтею 50 МК України визначено, що відомості про митну вартість товарів використовуються для нарахування митних платежів; застосування інших заходів державного регулювання зовнішньоекономічної діяльності України; ведення митної статистики; розрахунку податкового зобов`язання, визначеного за результатами документальної перевірки.
Відповідно до ч.4, 5 ст.58 МК України митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті. Ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.
Частиною 1 ст.51 МК України встановлено, що митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.
Відповідно до ч.2 ст.52 МК України декларант який заявляє митну вартість товару зобов`язаний подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.
Стаття 57 МК України передбачає, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.
Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу. Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу. Методи на основі віднімання та додавання вартості (обчислена вартість) можуть застосовуватися у будь-якій послідовності на прохання декларанта або уповноваженої ним особи. У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.
При декларуванні товару позивач визначив його митну вартість виходячи саме з ціни угоди, що підлягала сплаті згідно умов контракту, інвойсів та інших документів постачальника.
Згідно ст.53 МК України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.
Документами, які підтверджують митну вартість товарів, згідно з частиною 2 зазначеної статті є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.
Відповідно до ч.1, 2 ст.54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.
Зокрема, ст.58 МК України передбачено, що метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, якщо щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів. Метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні. У разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи, зазначені у пункті 2 частини першої статті 57 цього Кодексу.
Відповідно до ч.1-3 ст.55 МК України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.
Прийняте органом доходів і зборів письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: 1) обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; 2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; 3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана органом доходів і зборів; 4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої органом доходів і зборів, та фактів, які вплинули на таке коригування; 5) інформацію про: а) право декларанта або уповноваженої ним особи на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються: у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною органом доходів і зборів; у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу Х цього Кодексу в розмірі, визначеному органом доходів і зборів відповідно до частини сьомої цієї статті; б) право декларанта або уповноваженої ним особи оскаржити рішення про коригування заявленої митної вартості до органу вищого рівня відповідно до глави 4 цього Кодексу або до суду.
Так, судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається, що здійснюючи спірне коригування митної вартості товарів, відповідач посилався на те, що згідно п.1 розд.2 документами, які підтверджують митну вартість товарів, є декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій  статті 53 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості. Відповідно до вимог розділу III «Правил...», затверджених  наказом МФУ від 24.05.2012 № 599  для підтвердження витрат на транспортування декларантом відповідно до частини другої статті 53 Кодексу подаються транспортні (перевізні) документи, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів. ... Разом з цим, в наданій декларантом довідці про транспортні витрати від 21.10.2022 № 0169 відсутні відомості про умови поставки, та зазначені вище документи разом з митною декларацією не надано.
Колегія суддів вважає вказані посилання безпідставними, оскільки про поставку товарів на умовах СFR (Констанца, Румунія (Соnstanta)) свідчить графа 20 «Умови поставки» Митної декларації, проформи-інвойсів №№РА7220702/3, РА7220702/1, РА7220702/2 від 30.06.2022 року; експортного прайс-листа від 01.06.2022 року; пакувального листа (Расking list) від 07.09.2022 року, що містяться в матеріалах справи (а.с.60-61, 81-91, т.1)
При цьому, судом правильно відмічено, що відповідач був обізнаний про умови поставки шляхом зазначення в оскаржуваному рішенні про коригування митної вартості товарів в п.15 «Умови поставки» - СFR Одеса, хоча правильним є СFR Соnstanta, що, втім, не впливає на обізнаність щодо сутності поставки по правилам СFR.
Доводи відповідача з приводу того, що у відповідних графах, наданих платіжних доручень банку: від 06.07.2022 року №13, від 14.09.2022 року №15, від 21.10.2022 року №17, як підстава для здійснення оплати, міститься інформація про документ: РROFORMA INVOICE від 30.06.2022 року №РА 7220702/3, що не відповідає умовам п.3.2 та 3.7 зовнішньоекономічного контракту від 04.05.2021 року №04/0521-Сhina, є помилковими, оскільки кожне платіжне доручення (а.с.62-64, т.1) містить, як посилання на окремий рахунок (інвойс) з відповідним номером на кожну партію, так і посилання на контракт.
Також, суд вважає формальним та необґрунтованим посилання відповідача на ту обставину, що декларантом до митного оформлення надано інвойс від 07.09.2022 року №РА7220702, в якому міститься відомості про виробника товару «TAIZHOU CHUNFENG MACHINERY CO., LTD», в той час як згідно контракту продавцем - «TAIZHOU CITY CHUNFENG MACHINERY CO., LTD., Сhina»; також зазначено, що відсутня печатка та підпис уповноваженої особи Продавця, оскільки: по-перше, виробник та продавець можуть бути різними суб`єктами (контракт не містить відповідних застережень з цього приводу), а по-друге, справа містить лист від продавця за контрактом - TAIZHOU CITY CHUNFENG MACHINERY CO., LTD  від 27.10.2022 року за №РА7480704, який адресовано ПП, відповідно до якого продавець повідомляє, що при оформленні інвойсу та пакувального листу від 07.09.2022 року №РА7220702 працівником компанії продавця було здійснено друкарську помилку, а саме пропущено слово «CITY» у назві компанії та просять вважати правильним - «TAIZHOU CITY CHUNFENG MACHINERY CO., LTD.».
В зв`язку з вказаним, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що як описка у найменуванні продавця, так і відсутність печатки жодним чином не свідчить про наявність розбіжностей у числових показниках сплачених декларантом сум, які підлягають обрахуванню при визначенні митної вартості, ознаки підробки тощо.
Також, відповідачем було зазначено, що відповідно до наданого контракту поставка товарів здійснюється на умовах СFR, тобто вартість страхування не включена у вартість товару. У наданих до митного оформлення документах (комерційному інвойсі, транспортних (перевізних) документах тощо) відсутня будь-яка інформація щодо здійснення/не здійснення страхування оцінюваних товарів під час їх перевезення, внаслідок чого неможливо перевірити правильність визначення митної вартості самих товарів.
Водночас, колегія суддів не погоджується з казаними посиланнями та зазначає, що згідно до довідки про транспортні витрати від 21.10.2022 року №0169 страхування вантажу взагалі не здійснювалось.
Крім того, відповідачем було зазначено, що у наданих до митного оформлення документах (контракті, інвойсі, пакувальному листі тощо) відсутня будь-яка інформація щодо включення/не включення таких складових митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, як вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із пакуванням, внаслідок чого неможливо перевірити правильність визначення митної вартості самих товарів.
Водночас, суд зазначає, що відповідно до умов п.4.6 контракту (а.с.51, т.1), вартість упаковки включена у вартість товару, що свідчить про відсутність підстав для окремого зазначення вказаної вартості.
Крім того, колегія суддів не погоджується з посиланнями відповідача на ту обставину, що здійснивши порівняння митної вартості товару з рівнем митної вартості подібних товарів, що імпортуються в Україну та інформація про які міститься в ЄАІС Держмитслужби - встановлено, що рівень вартості товару заявленого виробника значно нижчий від рівня митної вартості аналогічних товарів, що імпортуються в Україну, оскільки саме по собі неспівпадіння рівня митної вартості товарів не є самостійною підставою для корегування митної вартості товарів, оскільки не враховує низку обставин та особливостей, що притаманні будь-яким господарським правовідносинам. 
Крім того, колегія суддів зазначає, що відомості, які містяться в ЄАІС, мають лише допоміжний інформаційний характер при прийнятті митним органом відповідних рішень, та жодним чином не можуть слугувати визначальним фактором під час прийняття рішення про коригування митної вартості товарів. Різниця між вартістю товару, задекларованого особою, та вартістю схожих товарів, що розмитнювалися цією особою чи іншими особами у попередніх періодах, також не свідчить про наявність порушень з боку декларанта і не є підставою для автоматичного збільшення митної вартості товарів до показників автоматизованої системи аналізу та управління ризиками (АСАУР).
Наявність у названій системі інформації про те, що подібний товар у попередні періоди розмитнювався за вартістю більшою, ніж задекларована декларантом, за відсутності інших визначених законом підстав, що обумовлюють межі і способи здійснення органом доходів і зборів контролю митної вартості, не утворює підстав для відмови у визнанні заявленої декларантом митної вартості за основним методом та її визначенні за другорядними методами, оскільки торгові відносини є різноманітними, здійснюються на принципах автономії волі та свободи договору, при цьому безліч обставин можуть впливати на їх ціну (характеристика товару, виробник, торгова марка, умови і обсяги поставок, наявність знижок тощо), і сама по собі не свідчить про наявність порушень з боку декларанта і не призводить до автоматичного збільшення митної вартості товарів, адже законодавство таких підстав прямо не встановлює, тому не є перешкодою для застосування першого методу визначення митної вартості товару.
Верховним Судом сформовано правову позицію, що "формально нижчий рівень митної вартості імпортованого позивачем товару від рівня митної вартості іншого митного оформлення не може розцінюватися як заниження позивачем митної вартості та не є перешкодою для застосування першого методу визначення митної вартості товару і не може бути достатньою та самостійною підставою для відмови у здійсненні митного оформлення товару за першим методом визначення його митної вартості. Рішення про коригування митної вартості товару не може базуватися лише на інформації ЄАІС ДФС України, оскільки порядок її формування, ведення, отримання інформації, а також порядок використання її даних суб`єктами господарських відносин під час здійснення ними зовнішньоекономічної діяльності МК України не передбачено. Також слід урахувати, що в ЄАІС ДФС України відсутня інформація про коригування заявленої митної вартості товарів, а також інформація щодо судових рішень із питань визначення митної вартості товарів та методів її визначення, у зв`язку з чим така інформаційна база не містить всіх об`єктивних даних щодо імпортованих в Україну товарів, які підтверджуються документально та підлягають обчисленню" (постанови від 21 лютого 2018 року по справі №820/17417/14, від 04 вересня 2018 року по справі №818/1186/17).
Також, Верховний Суд в постанові від 08 жовтня 2019 року у справі №803/776/17 вказав, що декларант не зобов`язаний (звільнений від обов`язку) доводити правильність заявленої ним митної вартості: його твердження про розмір митної вартості вважається правомірним, поки протилежне не буде доведено контролюючим органом. Водночас, неподання декларантом документів, перелічених у ч.2 ст.53 МК України, саме собою не тягне для нього негативних правових наслідків та не може тягнути за собою відмову у митному оформленні товарів за заявленою декларантом митною вартістю та, як наслідок, коригування митної вартості товарів з тих підстав, коли контролюючий орган вважає, що таке неподання зумовило неповноту та/або недостовірність відомостей про митну вартість.
Крім того, колегія суддів зазначає, що матеріали справи не містять, а відповідачем не наведено жодних аргументів з приводу того, що документи, визначені ч.2 ст.53 МК України, тобто обов`язкові до подання декларантом, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, в результаті чого відповідач взагалі мав би право затребувати декларацію країни відправлення.
Колегія суддів зазначає, що витребуванню підлягають лише ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а визначення митної вартості не за першим методом можливе тільки тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.
Таким чином, витребування додаткових документів можливе лише у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. При цьому, сумніви митниці є обґрунтованими, якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Водночас, з матеріалів справи вбачається, що позивачем у відповідності до вимог митного законодавства для підтвердження заявленої митної вартості товару було подано до митного органу всі необхідні для цього документи та митним органом не доведено, що документи, подані декларантом для митного оформлення товару, є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації.
Тому, враховуючи все вищезазначене у сукупності, колегія суддів приходить до висновку, що позовні вимоги про визнання протиправним та скасування спірного рішення митного органу про коригування митної вартості товарів є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.
Доводи апеляційної скарги, яким була дана оцінка в мотивувальній частині рішення, ґрунтуються на суб`єктивній оцінці фактичних обставин справи та доказів. Зазначені доводи не містять посилань на конкретні обставини чи факти або на нові докази, які б давали підстави для скасування рішення суду першої інстанції.
Таким чином, на підставі встановлених в ході судового розгляду обставин, суд першої інстанції дійшов правильного висновку щодо спірних правовідносин.
Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції порушень матеріального і процесуального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують. За таких обставин, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.
З огляду на залишення рішення суду першої інстанції без змін відповідно до приписів статті 139 КАС України підстави для розподілу судових витрат відсутні.
Керуючись статтями 308, 309, 315, 321, 322, 325 КАС України, суд -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Одеської митниці - залишити без задоволення, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 03 лютого 2022 року – без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів у випадках, передбачених підпунктами а), б), в), г) пункту 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Суддя-доповідач 		А.Г. Федусик	
Судді	  	А.В. Бойко    О.А. Шевчук