ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ  

04 липня 2023 року 	м.Суми	

Справа №591/9268/21 
Номер провадження 22-ц/816/1006/23

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
головуючого - Криворотенка В. І. (суддя-доповідач),
суддів -          Кононенко О. Ю. ,  Собини О. І. 
за участю секретаря судового засідання - Чуприни В.І., 
учасники справи: 
позивач – ОСОБА_1 ,
відповідач – ОСОБА_2 ,
розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 – адвоката Молібог Юлії Миколаївни на рішення Зарічного районного суду м. Суми від 17 квітня 2023 року в складі судді Шелєхової Г.В.., постановлене в м. Суми, повний текст рішення постановлено 20 квітня 2023 року,

                                                               в с т а н о в и в:

Звернувшись до суду в грудні 2021 року, позивач просила суд стягнути з відповідача на свою користь кошти розстроченим платежем в сумі 356980 гривень 84 коп., що складається з 232 000 грн. 00 коп. – суми боргу за придбані речі, 25697 грн. 88 коп. – розмір індексу інфляції, 8282 грн. 96 коп. – процент за неправомірне користування чужими грошовими коштами. Стягнути з відповідача на її користь вартість товарознавчої експертизи в сумі 3164 грн. 40 коп., судовий збір за подання позову в сумі 3569 грн. 80 коп. та заяви про забезпечення позову в сумі 496 грн. 20 коп., а також витрати на правову допомогу в сумі 10000 грн. 00 коп.
Свої позовні вимоги мотивувала тим, що здійснює підприємницьку діяльність, зокрема, в магазині «КАТАРИНА». Маючи постійних клієнтів, інколи продає товар в борг, в книзі обліку продажів робить відмітку про реалізацію відповідного товару в борг. Відповідач з 2014 року була постійним покупцем позивача. Згодом відносини між сторонами стали приятельськими і відповідач все частіше почала придбавати речі в борг, у випадку відсутності при собі коштів вона розраховувалась в обумовлений між сторонами термін, вони визначали порядок оплати вартості майна, згідно з яким відповідач погашала свій борг не за конкретну річ, а за товар в цілому. Оскільки, здебільшого відповідач розраховувалася в строк, а також через добрі відносини, у позивача не було претензій до ОСОБА_2 про сплату коштів за речі, які були взяті відповідачем в борг, позивач відразу при ній робила запис в своїй книзі обліку товарів, реалізованих в борг, де зазначала дату і суму повернутого боргу і його залишок. ОСОБА_2 також робила особисті записи до свого блокноту, в якому зазначала перелік речей взятих нею в борг, їх вартість та суму погашеної заборгованості та додатково робила фотознімки на свій телефон. Кожного разу, коли відповідач брала речі в борг, позивач при ній робила розрахунок по взятим речам та озвучувала загальну суму. Крім цього, на кожному товарі був цінник. Протягом 2018-2019 років відповідач брала речі в борг та частково погашала існуючу заборгованість. За 2019 рік загальна сума боргу перевищує грошові суми, які були внесені відповідачем в рахунок його погашення, тобто вона брала більшу кількість речей на більші суми ніж робила грошові внески за взятий одяг. Восени 2019 року, оскільки сума боргу лише зростала, а всі строки оплати за товар вийшли при особистій розмові з ОСОБА_2 позивачка звернула її увагу на ту обставину, що за останній час впродовж цього року борг практично не погашався, а сума боргу лише зростає, на що отримала заспокійливу відповідь відповідача, що про свій борг вона пам`ятає та обов`язково розрахується. Після цієї розмови ОСОБА_2 дійсно почала робити грошові внески в рахунок погашення боргу, однак продовжила брати речі в борг. До кінця 2019 року відповідач з позивачем остаточно не розрахувалася, тому остання вкотре нагадала про борг в сумі 320500 грн. До кінця 2020 року ОСОБА_2 продовжувала купувати одяг в магазині ОСОБА_1 , в борг речей не брала та зробила декілька грошових внесків в рахунок погашення боргу. Станом на 2021 рік борг склав 323 000,00 грн. Незважаючи на неодноразові звернення, заборгованість відповідачем не погашена. 10 травня 2021 року чоловік ОСОБА_2 привіз речі, які купувала відповідачка, однак позивач відмовилася їх прийняти.
Рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 17 квітня 2023 року в задоволенні позову відмовлено.
Ухвалюючи оскаржуване рішення суд першої інстанції виходив з того, що будь-яких доказів на підтвердження укладення між сторонами договору купівлі-продажу товару з розстроченням платежу позивачем до суду надано не було.
Не погоджуючись із вказаним рішенням, представник ОСОБА_1 – адвокат Молібог Юлія Миколаївна подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, невідповідності висновків суду обставинам справи, що призвело до неправильного вирішення справи, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про задоволення позову.
Доводи апеляційної скарги мотивує тим, що позивач є фізичною особою – підприємцем та здійснює торгівлю жіночим одягом в магазині « ІНФОРМАЦІЯ_1 », а відповідач є клієнткою магазину та подругою позивача. Вказує, що письмових договорів купівлі – продажу товару з покупцями не укладалося, проте допускається купівля товару з розстроченням платежу та фіксацією такого платежу в книзі записів, яка ведеться позивачем. Вказує, що в судовому засіданні відповідач не заперечувала обставин того, що придбувала товари в магазині у розстрочку. Вказує, що сторонами визнано наявність правовідносин, що випливають з договору купівлі – продажу, а тому вказані обставини не підлягають доведенню. Так між сторонами було укладено усний договір купівлі – продажу товару. Крім того, відповідач в судовому засіданні визнала, що брала речі у позивача в примірку та повернула у зв`язку з тим, що вони їй не підійшли, При цьому речі, які вона брала не були отримані нею за 14 днів до їх повернення, а були отримані значно раніше. Вказує, що відповідач наголошувала, що речі які вона брала в магазині додому міряти вона повертала, якщо вони їй не підходили та наголошувала на тому, що вони були новими, хоча вказана обставина спростовується висновком експерта.
Від відповідача надійшов відзив на апеляційну скаргу в якому останній не погоджується з доводами викладеними в ній та зазначає, що позиція позивача щодо визнання відповідачем придбання нею товару в розстрочку є хибною. Вказує, що якщо сторона не виявила свою волю до вчинення правочину, до набуття обумовлених ним цивільних прав та обов`язків, правочин є таким, що не вчинений, права та обов`язки такими, що не виникли. Вказує, що договір купівлі – продажу в розстрочку має вчинятися в письмовій формі, оскільки в усній формі можуть укладатися правочини, які повністю виконуються сторонами у момент їх вчинення. Будь – яких доказів того, що відповідач погодила чи погоджувала будь – яку розстрочку платежів за товар та розмір авансового внеску в матеріалах справи відсутні. Просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду без змін.
Клопотання представника позивача – адвоката Молібог Ю.М. про відкладення розгляду справи у зв`язку з її зайнятістю в іншій справі задоволенню не підлягає, оскільки явка до апеляційного суду є необов`язковою, позиція позивача та його представника є чіткою і зрозумілою.
Представник відповідача в судовому засіданні апеляційну скаргу не визнав та просив в її задоволенні відмовити.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.
Як вбачається з матеріалів цивільної справи, судом встановлено, що ОСОБА_1 здійснює підприємницьку діяльність, основним видом діяльності є 47.19 Інші види роздрібної торгівлі в неспеціалізованих магазинах.
З наданої позивачем листування в мережі вайбер вбачається що позивач та відповідач вели між собою листування з приводу наявної заборгованості відповідача станом на 07.12.2017 року. 
З висновку експертного дослідження від 09.06.2021 року № ЕД-19/119-21/5875-ТВ вбачається, що 2 шуби норкові, жакет з хутра, сукня трикотажна, сукня гіпюрова, сукня довга, голуба фірми «Guitar», сукня чорна трикотажна, брючний костюм, костюм чорний з довгою спідницею, сукня з паєтками золотистого кольору, сукня трикотажна чорна довга та піджак чорний з гіпюровими вставками та камінням «Swarovski» мають різні відсотки зносу.
В матеріалах справи наявні надані позивачем записи проданих товарів та їх вартості, а також наявної заборгованості, проте відомостей про те, кому саме належить вказана заборгованість дані записи не містять (т. 1, а.с. 111 – 130) 
З книги продажів вбачається, що відповідачем періодично придбувалися товари та здійснювалась їх оплата.
Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
За правилами встановленими  ч. 1 – 3 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. Підприємець не має права надавати переваги одному споживачеві перед іншим щодо укладення публічного договору, якщо інше не встановлено законом.
Згідно з ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.
Частиною 1 ст. 656 ЦК України визначено, що предметом договору купівлі-продажу може бути майно (товар), яке є у продавця на момент укладення договору або буде створене (придбане, набуте) продавцем у майбутньому.
Частинами 1- 2 ст. 698 ЦК України за договором роздрібної купівлі-продажу продавець, який здійснює підприємницьку діяльність з продажу товару, зобов`язується передати покупцеві товар, що звичайно призначається для особистого, домашнього або іншого використання, не пов`язаного з підприємницькою діяльністю, а покупець зобов`язується прийняти товар і оплатити його.  Договір роздрібної купівлі-продажу є публічним.
Відповідно до ч. 1 ст. 691 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу, або, якщо вона не встановлена у договорі і не може бути визначена виходячи з його умов, - за ціною, що визначається відповідно до статті 632 цього Кодексу, а також вчинити за свій рахунок дії, які відповідно до договору, актів цивільного законодавства або вимог, що звичайно ставляться, необхідні для здійснення платежу.
За правилами встановленими ч. 1 – 4 ст. 692 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару. Договором купівлі-продажу може бути передбачено розстрочення платежу. У разі прострочення оплати товару продавець має право вимагати оплати товару та сплати процентів за користування чужими грошовими коштами. Якщо покупець відмовився прийняти та оплатити товар, продавець має право за своїм вибором вимагати оплати товару або відмовитися від договору купівлі-продажу.
За правилами встановленими ч. 1 - 2 ст. 695 ЦК України договором про продаж товару в кредит може бути передбачено оплату товару з розстроченням платежу. Істотними умовами договору про продаж товару в кредит з умовою про розстрочення платежу є ціна товару, порядок, строки і розміри платежів. Якщо покупець не здійснив у встановлений договором строк чергового платежу за проданий з розстроченням платежу і переданий йому товар, продавець має право відмовитися від договору і вимагати повернення проданого товару.
Відповідно до п. 5 Правил торгівлі у розстрочку фізичним особам, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 30 березня 2011 року № 383 (далі – Правила) продаж товарів у розстрочку здійснюється на підставі договору купівлі-продажу товарів у розстрочку (далі - договір), який укладається між суб`єктом господарювання та фізичною особою (покупцем), відповідно до якого суб`єкт господарювання зобов`язується передати обумовлений товар, а покупець провести розрахунки за товар у строки та у розмірах, передбачених договором. Договором визначаються умови, за яких здійснюється продаж товарів у розстрочку.
Згідно з п. 11 Правил сума розстрочки, що надається, не повинна перевищувати розміру тримісячної заробітної плати (стипендії, пенсії) покупця у разі продажу товарів з розстроченням платежу на шість місяців, шестимісячної - з розстроченням платежу на дванадцять місяців, дванадцятимісячної - з розстроченням платежу на двадцять чотири місяці. Зазначені обмеження не стосуються випадків продажу транспортних засобів. У разі коли вартість товарів перевищує граничну суму розстрочки, визначену в абзаці першому  цього пункту, під час отримання товарів різниця повинна бути сплачена покупцем шляхом внесення готівки до каси суб`єкта господарювання або шляхом безготівкового перерахування через банківські установи.
Відповідно до ч. 1 ст. 205 ЦК України, правочин може вчинятися усно або письмовій формі. Сторони мають право обрати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.
Відповідно до ч. 1 ст. 206 ЦК України, усно можуть вчинятися правочини, які повністю виконуються сторонами у момент їх вчинення, за винятком правочинів, які підлягають нотаріальному посвідченню та (або) державній реєстрації, а також правочинів, для яких недодержання письмової форми має наслідком їх недійсність.
Ч. 2 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Колегія суддів дослідивши наявні в матеріалах справи докази приходить до висновку, що позивачем не доведено того, що між ним та відповідачем було укладено договір купівлі – продажу товару з розстроченням платежу. Крім того, колегія суддів звертає увагу на те, що надані стороною позивача докази здійснення оплати товару та його продажу здійснені виключно стороною позивача і не містять жодних підписів з боку відповідача або інших доказів його ознайомлення з фактом придбання вказаних товарів саме за зазначені у них суми. 
Доводи позивача відносно того, що вказаний договір між нею та відповідачем було укладено в усній формі колегія суддів відхиляє, з огляду на те, що із наданих відповідачем документів відсутні докази погодження між сторонами розстрочення платежу та періоду такого розстрочення. 
Крім того, колегія суддів звертає увагу на ту обставину, що укладання договору роздрібної купівлі - продажу товарів з розстроченням платежу на користь відповідача без проведення першого внеску, суперечить вимогам чинного законодавства, зокрема, ч. 2 ст. 633 ЦК України та п. 10 Правил, відповідно до яких, умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги, а передача у розпорядження покупцеві товарів, що придбаваються у розстрочку, здійснюється за умови внесення першого внеску (завдатку), розмір якого визначається договором, з урахуванням обмежень, визначених пунктом 11 цих Правил, оскільки продаж товарів без попередньої предоплати суперечить сутності договору купівлі – продажу товарів в розстрочку та порушує права інших покупців, створюючи відповідачу привілеї.
Доводи позивача викладені в апеляційній скарзі відносно того, що відповідачем визнається факт укладання між ними договору купівлі – продажу товарів в розстрочку колегія суддів відхиляє, оскільки у відзиві на апеляційну скаргу відповідачем дані твердження позивача не визнаються.
Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч. 1, 5,6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Оскільки позивачем не доведено належними та допустимими доказами факту укладання між сторонами договору купівлі – продажу товарів в розстрочку, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позову.
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
За таких обставин, колегія суддів визнає, що суд першої інстанції всебічно і повно з`ясував, обставини, що мають значення для справи і доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про порушення судом норм матеріального чи процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.
Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381-382, 384, 389 ЦПК України, суд

                                                          п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 – адвоката Молібог Юлії Миколаївни залишити без задоволення.
Рішення Зарічного районного суду м. Суми від 17 квітня 2023 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Повне судове рішення складено 05 липня 2023 року. 
Головуючий -  	В. І. Криворотенко	

Судді:                                                                                        О. Ю. Кононенко 

                                                                                                   О. І. Собина