Постанова                                    
Іменем України                              
 
26 квітня 2023 року 
м. Київ
 
справа № 200/15881/17
 
провадження № 61-12004св22
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:
головуючого - Луспеника Д. Д. 
суддів: Воробйової І. А., Гулька Б. І., Коломієць Г. В., Лідовця Р. А.                    (суддя-доповідач),  
 
учасники справи:
позивач - ОСОБА_1 ,
відповідач - Головне управління Державної казначейської служби України у Дніпропетровській області, 
третя особа - Жовтневий відділ державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції,
 
розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу Головного управління Державної казначейської служби України у Дніпропетровській області на заочне рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 12 лютого 2018 року у складі судді                 Єлісєєвої Т. Ю. та постанову Дніпровського апеляційного суду                        від 08 листопада 2022 року у складі колегії суддів: Куценко Т. Р.,             Демченко Е. Л., Пищиди М. М.,
 
ВСТАНОВИВ:

 
 
1.     Описова частина 
 
Короткий зміст позовної заяви
 
У вересні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Державної казначейської служби України у Дніпропетровській області (далі - ГУ ДКС України у Дніпропетровській області), третя особа - Жовтневий відділ державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції (далі - Жовтневий ВДВС Дніпропетровського МУЮ), про стягнення суми збитків.
 
Позовна заява мотивована тим, що рішенням Жовтневого районного суду від 26 квітня 2011 року у справі № 2-5737/2011 позовні вимоги ОСОБА_2 та ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди задоволено, стягнуто з ОСОБА_4 на користь позивачів 120 472, 38 гривень.
 
19 травня 2011 року державним виконавцем Жовтневого відділу Державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції  Солодовником С. О. відкрите виконавче провадження № 26582624 з примусового виконання рішення Жовтневого районного суду                           м. Дніпропетровська від 26 квітня 2011 року, накладено арешт на майно боржника - ОСОБА_4 , в тому числі й на двокімнатну квартиру АДРЕСА_1 , яка належала боржнику на праві приватної власності.
 
31 травня 2012 року проведено прилюдні торги з реалізації арештованого нерухомого майна боржника - двокімнатної квартири АДРЕСА_1 . 
За результатами проведення торгів його, ОСОБА_1 , було оголошено переможцем за ціною продажу лоту за 203 300,00 гривень та зобов`язано до 12 червня 2012 року внести на депозитний рахунок Жовтневого ВДВС Дніпропетровського МУЮ 173 008, 30 гривень різниці між продажною ціною придбаного ним лота і сумою винагороди організатора прилюдних торгів за цим лотом в сумі 30 291,70 гривень з урахуванням ПДВ, при цьому сума гарантійного внеску, перерахованого ОСОБА_1 на рахунок організатора прилюдних торгів в розмірі 30 269, 35 гривень визначається частиною оплати майна переможцем прилюдних торгів і залишається організатору прилюдних торгів в рахунок наданих ним послуг. 
На виконання цих умов ним було перераховано грошові кошти в сумі                      203 300, 00 гривень з урахуванням суми гарантійного внеску.
 
05 червня 2012 року державним виконавцем Жовтневого ВДВС Дніпропетровського МУЮ Солодовником С. О. складено акт про проведення прилюдних торгів з реалізації нерухомого майна - квартири АДРЕСА_1 . 
06 червня 2012 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу (далі - ДМНО) Кохан Г. Л. йому видано свідоцтво на право власності на квартиру, реєстровий № 235, зареєстроване в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 11 січня 2013 року, номер запису 63316, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 4262112101.
 
Позивач зазначав, що розпорядженням старшого державного виконавця Жовтневого ВДВС Дніпропетровського МУЮ від 06 червня 2012 року                         № В16-448/12 із суми, оплаченої ним за придбану на прилюдних торгах квартиру - 120 472, 38 гривень перераховано ОСОБА_2 ;                                            40 341, 35 гривень перераховано ОСОБА_4 , 12 047, 24 гривень перераховано виконавчого збору в дохід держави.
 
Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 26 вересня                2013 року у справі № 2-5737/2011 рішення Жовтневого районного суду                   м. Дніпропетровська від 26 квітня 2011 року в частині стягнення матеріальної шкоди скасовано.
У задоволенні позову ОСОБА_2 та ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок залиття квартири, відмовлено.
У решті рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська                        від 26 квітня 2011 року залишено без змін, а апеляційну скаргу                  ОСОБА_4 відхилено.
 
Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 07 квітня                 2014 року у цивільній справі № 412/12260/2012 за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_1 , ПП «НИВА-В.Ш.» в особі філії 04, Жовтневого ВДВС Дніпропетровського МУЮ, треті особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 апеляційну скаргу ОСОБА_4 задоволено.
Рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 25 лютого 2014 року скасовано і ухвалено нове рішення. 
Позовні вимоги ОСОБА_4 задоволено.
Визнано дії державного виконавця Жовтневого ВДВС Дніпропетровського МУЮ незаконними.
Визнано недійсними прилюдні торги, проведені 31 травня 2012 року, відповідно до протоколу № 04012084-1, Філією 04 ПП «Нива-В.Ш.»
Визнано недійсним акт проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна, а саме: квартири АДРЕСА_1 від 05 червня 2012 року, складений державним виконавцем Жовтневого відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції.
Визнано недійсними правочин відчуження нерухомого майна та свідоцтво про право власності на квартиру АДРЕСА_1 , виданого 06 червня 2012 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Кохан Г. Л. за реєстром № 235 на ім`я ОСОБА_1 , скасувавши державну реєстрацію права власності.
Застосовано наслідки недійсності правочину, повернувши сторони у первісний стан.
 
Рішенням державного реєстратора Реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області від 26 вересня 2014 року № 16078238 державна реєстрація права власності за ним, ОСОБА_1 , на зазначений об`єкт нерухомості скасована. 
 
Зазначав, що грошові кошти, сплачені ним за двокімнатну квартиру АДРЕСА_1 , йому повернені не були. Отже, він зазнав матеріальної шкоди в розмірі                 203 300, 00 гривень. 
 
Позивач вважав, що матеріальна шкода завдана йому незаконними діями службової особи органу державної влади, державним виконавцем Жовтневого ВДВС Дніпропетровського МУЮ, відтак відшкодування має здійснювати Головне управління державної казначейської служби України                 у Дніпропетровській області як розпорядник державних коштів, уповноважений здійснювати безспірне списання коштів державного бюджету та місцевих бюджетів на підставі рішення суду. 
 
Посилався на те, що збитки в сумі 203 300, 00 гривень, завдані йому у червні 2012 року, зазнали суттєвих втрат внаслідок інфляційний процесів, отже, має право на відшкодування збитків з урахуванням індексу інфляції та                  3% річних за прострочення виконання грошового зобов`язання.
 
Ураховуючи наведене, ОСОБА_1 просив суд стягнути з державного бюджету України через Головне управління Державної казначейської служби України у Дніпропетровській області:
- 203 300 грн майнової шкоди;
- суму збитків з урахуванням індексу інфляції та 3% річних за прострочення виконання грошового зобов`язання за період липень 2012 року - липень 2017 року;
- стягнути з відповідача судові витрати.

 
 
Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції
 
Заочним рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська                 від 12 лютого 2018 року позов  ОСОБА_1 задоволено частково.
Стягнуто з державного бюджету України через Головне управління Державної казначейської служби України у Дніпропетровській області на користь ОСОБА_1 на відшкодування збитків грошову суму у розмірі                    472 931,10 гривень з урахуванням встановленого індексу інфляції та судові витрати пропорційно задоволеним позовним вимогам в розмірі                                 4 729, 31 гривень а всього - 477 660, 41 гривень.
В іншій частині позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.
 
Рішення районного суду мотивоване тим, що внаслідок порушення вимог чинного законодавства державним виконавцем Жовтневого відділу                  ДВС Дніпропетровського МУЮ під час виконання рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 26 квітня 2011 року в цивільній справі № 2-5737/2011, встановленого рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 07 квітня 2014 року у цивільній справі                    № 412/12260/2012, позивачу ОСОБА_1 завдано майнової шкоди у розмірі 203 300, 00 гривень, яка повинна бути відшкодована за рахунок державного бюджету шляхом стягнення коштів через Головне управління Державної казначейської служби України у Дніпропетровській області.
 
Враховуючи те, що шкода позивачу в сумі 203 300, 00 гривень, завдана у червні 2012 року, вона зазнала суттєвих втрат внаслідок інфляційний процесів, отже, вимоги про стягнення збитків з урахуванням індексу інфляції є обґрунтованими та підлягають задоволенню за період з липня 2012 року (включно) до січня 2018 року (включно) в сумі 472 931, 10 гривень.
 
Разом з тим районний суд вважав, що вимога щодо стягнення 3% річних із суми збитків є необґрунтованою, не відповідає характеру деліктних правовідносин відповідно до частини другої статті 625 ЦК України, оскільки  зобов`язання з виплати 3% річних виникає у боржника внаслідок порушення грошового зобов`язання, що виникло з договору, тому не може бути застосовано до правовідносин з відшкодування шкоди.
 
Посилаючись на статтю 2 ЦК України, якою передбачено, що держава Україна є учасником цивільних відносин, а тому має бути відповідачем                 у справах про відшкодування шкоди за рахунок держави, районний суд зазначив, що в таких випадках державу представляє орган, який здійснює функції держави у цих правовідносинах.

 
Короткий зміст судового рішення суду апеляційної інстанції
 
Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 04 жовтня 2022 року клопотання Головного управління Державної казначейської служби України у Дніпропетровській області про поновлення строку на апеляційне оскарження - задоволено. Поновлено Головному управлінню Державної казначейської служби України у Дніпропетровській області строк на апеляційне оскарження заочного рішення Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 12 лютого 2018 року.
 
Постановою Дніпровського апеляційного суду від 08 листопада 2022 року апеляційну скаргу Головного управління Державної казначейської служби України у Дніпропетровській області залишено без задоволення.
Заочне рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська                 від 12 лютого 2018 року залишено без змін.
 
Постанова суду апеляційної інстанції мотивована тим, що судом першої інстанції правильно встановлена та визнана недійсною підстава набуття позивачем права власності на двокімнатну квартиру за адресою:                            АДРЕСА_2 , що потягнуло за собою скасування державної реєстрації права власності позивача на зазначений об`єкт нерухомості за рішенням державного реєстратора Реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області № 16078238 від 26 вересня 2014 року, прийнятого на підставі рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 07 квітня 2014 року, яким застосовані наслідки недійсності правочину та сторони повернені у первісний стан.
 
Районний суд правильно визначив характер спірних правовідносин у даній справі, враховуючи, що судовими рішеннями встановлено неправомірні дії державного виконавця, що потягло за собою встановлення факту не набуття позивачем права власності на квартиру, який на її придбання, проведення прилюдних торгів та виконавчі дії витратив 203 300, 00 гривень, ці кошти повернуті не були, чим йому завдано матеріальних збитків.
 
Суд апеляційної інстанції відхилив доводи Головного управління Державної казначейської служби України у Дніпропетровській області щодо порушення порядку розгляду справи в спрощеному позовному провадженні, оскільки, на думку апелянта, справу належить розглядати в загальному провадження у зв`язку із її невідповідністю малозначній справі. 
Суд вважав ці доводи такими, що не ґрунтуються положеннях статті 274 ЦПК України та спростовуються ухвалою Бабушкінського районного суду             м. Дніпропетровська від 12 лютого 2018 року, якою вирішено розглядати справу в порядку спрощеного провадження, оскільки предмет справи не підпадає під обмеження, встановлені частиною четвертою статті 274 ЦПК України, зокрема, пункту 5 частини четвертої статті 274 ЦПК України, у якій визначено, що ціна позову не повинна перевищувати п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що на момент вирішення судом першої інстанції цього питання встановлювало верхній граничний розмір у 881 000 грн, виходячи з розміру прожиткового мінімуму з 01 січня 2018 року у 1 762 грн, при визначеній ціні позову 466 164,12 грн.
 
Апеляційний суд погодився з висновками суду першої інстанції про те,           що належним відповідачем у справі є держава Україна в особі Головного управління Державної казначейської служби України у Дніпропетровській області, як розпорядника спеціального рахунку державного бюджету.
 
Короткий зміст вимог касаційної скарги
 
У касаційній скарзі ГУ ДКС України у Дніпропетровській області, посилаючись на неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить заочне рішення Бабушкінського районного суду                                            м. Дніпропетровська від 12 лютого 2018 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 08 листопада 2022 року скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити у повному обсязі.
 
Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції
 
У грудні 2022 року касаційна скарга надійшла до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду.
 
Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 12 січня 2023 року відкрито касаційне провадження у вказаній справі та витребувано матеріали цивільної справи із суду першої інстанції.
 
У лютому 2023 року справа надійшла до Верховного Суду.
 
Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 03 квітня 2023 року справу призначено до розгляду.
 
Аргументи учасників справи

 
Доводи особи, яка подала касаційну скаргу 
 
Касаційна скарга ГУ ДКС України у Дніпропетровській області мотивована тим, що суди попередніх інстанцій дійшли неправильних висновків щодо наявності правових підстав для стягнення збитків з урахуванням індексу інфляції. При цьому здійснене судом першої інстанції формулювання                    «з відповідного рахунку казначейства» не відповідає встановленому законом способу захисту порушеного права.
 
Підставою касаційного оскарження зазначених судових рішень                                        ГУ ДКС України у Дніпропетровській області вказує неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, а саме застосування апеляційним судом норм права без урахування висновку щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладеного у постановах Великої Палати Верховного Суду від 19 червня 2018 року у справі № 910/23967/16 (провадження                                         № 12-110цс18), від 12 березня 2019 року у справі № 920/715/17 (провадження № 12-199гс18), від 15 грудня 2020 року у справі                                 № 752/17832/14 (провадження № 14-538цс19) та постановах Верховного Суду від 18 липня 2018 року у справі № 2а-11853/10/1570, від 06 лютого            2019 року у справі № 199/6713/14-ц, від 27 серпня 2020 року у справі                     № 804/871/16, від 03 лютого 2021 року у справі № 278/3367/19-ц,                           від 07 липня 2022 року у справі № 201/9398/20, що передбачено пунктом 1 частини другої статті 389 ЦПК України.
 
Також ГУ ДКС України у Дніпропетровській області вказує на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, а саме судові рішення оскаржуються з підстав, передбачених частиною третьою статті 411 ЦПК України, оскільки районний розглянув у порядку спрощеного позовного провадження справу, що підлягала розгляду за правилами загального позовного провадження            (пункт 4 частини другої статті 389 ЦПК України).
 
Відзив на касаційну скаргу учасники справи не подали.
 
Фактичні обставини, встановлені судами
 
Рішенням Жовтневого районного суду від 26 квітня 2011 року у справі                № 2-5737/2011 позовні вимоги ОСОБА_2 та ОСОБА_3 до                      ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди задоволено, стягнуто з ОСОБА_4 на користь позивачів                        120 472, 38 гривень (а. с. 6).
 
19 травня 2011 року державним виконавцем Жовтневого відділу Державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції Солодовником С. О. відкрите виконавче провадження № 26582624 з примусового виконання рішення Жовтневого районного суду                           м. Дніпропетровська від 26 квітня 2011 року, накладено арешт на майно боржника - ОСОБА_4 , в тому числі й на двокімнатну квартиру АДРЕСА_1 , яка належала боржнику на праві приватної власності.3, кв. АДРЕСА_3 , яка належала боржнику на праві приватної власності.
 
31 травня 2012 року проведено прилюдні торги з реалізації арештованого нерухомого майна боржника - двокімнатної квартири АДРЕСА_1 . 
За результатами проведення торгів, ОСОБА_1 , було оголошено переможцем за ціною продажу лоту за 203 300,00 гривень та зобов`язано до 12 червня 2012 року внести на депозитний рахунок Жовтневого ВДВС Дніпропетровського МУЮ 173 008, 30 гривень різниці між продажною ціною придбаного ним лота і сумою винагороди організатора прилюдних торгів за цим лотом в сумі 30 291,70 гривень з урахуванням ПДВ, при цьому сума гарантійного внеску, перерахованого ОСОБА_1 на рахунок організатора прилюдних торгів в розмірі 30 269, 35 гривень визначається частиною оплати майна переможцем прилюдних торгів і залишається організатору прилюдних торгів в рахунок наданих ним послуг. 
На виконання цих умов ним було перераховано грошові кошти в сумі                      203 300, 00 гривень з урахуванням суми гарантійного внеску.
 
05 червня 2012 року державним виконавцем Жовтневого ВДВС Дніпропетровського МУЮ Солодовником С. О. складено акт про проведення прилюдних торгів з реалізації нерухомого майна - квартири АДРЕСА_1 . 
 
06 червня 2012 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу (далі - ДМНО) Кохан Г. Л. йому видано свідоцтво на право власності на квартиру, реєстровий № 235, зареєстроване в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 11 січня 2013 року, номер запису 63316, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 4262112101 (а. с. 9).
 
Розпорядженням старшого державного виконавця Жовтневого ВДВС Дніпропетровського МУЮ від 06 червня 2012 року № В16-448/12 із суми, оплаченої ним за придбану на прилюдних торгах квартиру - 120 472,            38 гривень перераховано ОСОБА_2 ; 40 341, 35 гривень перераховано ОСОБА_4 , 12 047, 24 гривень перераховано виконавчого збору в дохід держави (а. с. 10).
 
Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 26 вересня                2013 року у справі № 2-5737/2011 рішення Жовтневого районного суду                   м. Дніпропетровська від 26 квітня 2011 року в частині стягнення матеріальної шкоди скасовано.
У задоволенні позову ОСОБА_2 та ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок залиття квартири, відмовлено.
У решті рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська                        від 26 квітня 2011 року - залишено без змін, а апеляційну скаргу                 ОСОБА_4 відхилено (а. с. 11-13).
 
Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 07 квітня                 2014 року у цивільній справі № 412/12260/2012 за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_1 , ПП «НИВА-В.Ш.» в особі філії 04, Жовтневого ВДВС Дніпропетровського МУЮ, треті особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 апеляційну скаргу ОСОБА_4 задоволено.
Рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 25 лютого 2014 року скасовано і ухвалено нове рішення. 
Позовні вимоги ОСОБА_4 задоволено.
Визнано дії державного виконавця Жовтневого ВДВС Дніпропетровського МУЮ незаконними.
Визнано недійсними прилюдні торги, проведені 31 травня 2012 року, відповідно до протоколу № 04012084-1, Філією 04 ПП «Нива-В.Ш.»
Визнано недійсним акт проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна, а саме: квартири АДРЕСА_1 від 05 червня 2012 року, складений державним виконавцем Жовтневого відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції.
Визнано недійсними правочин відчуження нерухомого майна та свідоцтво про право власності на квартиру АДРЕСА_1 , виданого 06 червня 2012 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Кохан Г. Л. за реєстром № 235 на ім`я ОСОБА_1 , скасувавши державну реєстрацію права власності.
Застосовано наслідки недійсності правочину, повернувши сторони у первісний стан (а. с. 14-16).
 
Рішенням державного реєстратора Реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області від 26 вересня 2014 року № 16078238 державна реєстрація права власності за ним, ОСОБА_1 , на зазначений об`єкт нерухомості скасована.

2.     Мотивувальна частина 
 
Позиція Верховного Суду
 
Підстави касаційного оскарження судових рішень визначені у частині другій статті 389 ЦПК України.
 
Відповідно до пунктів 1, 4 частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках, зокрема, якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.
 
Касаційна скарга ГУ ДКС України у Дніпропетровській області підлягає задоволенню.
 
Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права
 
Відповідно до вимог частин першої та другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.
Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.
 
Згідно із частиною першою статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.
 
У частинах першій, другій та п`ятій статті 263 ЦПК України встановлено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. 
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
 
Зазначеним вимогам закону оскаржувані судові рішення не відповідають. 
 
Згідно із частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право                   в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
 
Відповідно до норм статей 12, 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. При цьому кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
 
За змістом положень статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Способами захисту особистих немайнових або майнових прав та інтересів, з якими особа має право звернутися до суду, зокрема,                        є відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, відшкодування моральної (немайнової) шкоди.
 
ОСОБА_1 , звертаючись до суду із цим позовом, просив стягнути                             з ГУ ДКС України у Дніпропетровській областіна його користь майнову шкоду та суму збитків з урахуванням індексу інфляції та 3% річних за прострочення виконання грошового зобов`язання, а саме - за неповернення йому Жовтневим ВДВС Дніпропетровського МУЮ коштівв порядку виконання рішення апеляційного суду Дніпропетровської області                         від 07 квітня 2014 року у цивільній справі № 412/12260/2012.
 
Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню в разі невиконання їх у добровільному порядку, регламентуються Законом України «Про виконавче провадження». 
 
Згідно зі статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження», який був чинним на час проведення прилюдних торгів, виконавче провадження як  завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб,  визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах,                       в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
 
Частиною першою статті 52 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації.
 
Відповідно до частини першої статті 62 Закону України «Про виконавче провадження» реалізація арештованого майна, крім майна, вилученого з обігу згідно із законом, та майна, зазначеного в частині восьмій статті 57 цього Закону, здійснюється шляхом його продажу на прилюдних торгах, аукціонах або на комісійних умовах.
 
Виходячи із правової природи процедури реалізації майна на прилюдних торгах, яка полягає у передачі майна, тобто передачі права власності від однієї особи до іншої особи, прилюдні торги є договором купівлі-продажу.
 
Зазначене підтверджується частиною четвертою статті 656 ЦК України, згідно із якою до договору купівлі-продажу, що укладається на організованих ринках капіталу та організованих товарних ринках, конкурсах, аукціонах (публічних торгах), договору купівлі-продажу валютних цінностей   і договорів купівлі-продажу фінансових інструментів, укладених поза організованим ринком, застосовуються загальні положення про                  купівлю-продаж, якщо інше не встановлено законом про ці види договорів купівлі-продажу або не випливає з їхньої суті.
 
Як будь-який правочин, він може бути визнаний недійсним із підстав, передбачених нормами цивільного законодавства, і в цьому випадку застосовуються наслідки недійсності правочину, які зазначені у статті 216 ЦК України, згідно із частиною першою якої недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю.
У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину,                 а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.
 
Правила статті 216 ЦК України застосовується виключно до сторін правочину.
 
Сторонами договору купівлі-продажу є покупець та продавець (стаття 655 ЦК України).
 
Покупцем за договором купівлі-продажу майна з прилюдних торгів є переможець торгів, який підписав протокол про їх результати та отримав затверджений державним виконавцем акт, а продавцем за таким договором може бути як спеціалізована організація, що проводила торги, так і виконавча служба, від імені якої могла виступати спеціалізована організація як організатор торгів.
 
Вирішуючи питання про те, хто є продавцем за укладеним за результатами торгів договором, необхідно виходити з умов договору, що укладається між державною виконавчою службою та спеціалізованою організацією, яка проводить прилюдні торги.
 
У випадку, якщо на підставі укладеного спеціалізованою організацією з відділом державної виконавчої служби договору ця організація під час укладення на торгах договору виступає представником відділу державної виконавчої служби, то стороною такого договору, а відтак, і продавцем є державна виконавча служба. Якщо ж спеціалізована організація виступає на торгах від власного імені на підставі укладеного з відділом державної виконавчої служби договору, який за своїм змістом є договором комісії, то стороною такого договору, а відтак і продавцем, є спеціалізована організація.
 
Зазначене узгоджується з правовим висновком, викладеним у постанові Верховного Суду України від 18 листопада 2015 року у справі № 6-1884цс15 та у постанові Верховного Суду від 27 березня 2019 року у справі                           № 165/711/16-ц (провадження № 61-31591св18).
 
Отже, пред`являючи позов до Держави в особі казначейства про відшкодування шкоди із позадоговірних відносин, позивач неправильно визначив ні предмет позову, ні підстави позову, не визначився із особами, які мають відповідати за його позовом.
 
Відповідачем за позовом у разі визнання торгів недійсними, що відбулося                у цій справі, є продавець майна, яким є або ВДВС, або спеціалізована організація, з якою ВДВС уклав відповідний договір. До жодного з цих осіб позов позивачем не пред`явлено.
 
Зазначене узгоджується з правовими висновками Верховного Суду, викладеними у постановах від 06 лютого 2019 року у справі                            № 357/18153/15-ц (провадження № 61-11808св18), від 09 квітня 2020 року            у справі № 489/7680/18 (провадження № 61-15397св19), від 14 липня       2021 року у справі № 161/2823/19 (провадження № 61-6515св20).
 
Ураховуючи наведене, Верховний Суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 задоволенню не підлягають, оскільки позивачем неправильно визначено склад учасників справи й предмет позову.
 
Згідно зі статтею 412 ЦПК України суд касаційної інстанції скасовує судове рішення повністю або частково і ухвалює нове рішення у відповідній частині або змінює його, якщо таке судове рішення, переглянуте в передбачених статтею 400 цього Кодексу межах, ухвалено з неправильним застосуванням норм матеріального права або порушенням норм процесуального права.
 
Суди першої та апеляційної інстанцій неправильно застосували норми матеріального права, порушили норми процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, тому Верховний Суд вважає за необхідне касаційну скаргу задовольнити, рішення судів попередніх інстанцій скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.
 
Щодо розподілу судових витрат
 
Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (частина перша статті 141 ЦПК України).
Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються, зокрема,     у разі відмови в позові - на позивача (частина друга статті 141 ЦПК України).
 
Згідно із частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанцій, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
 
За подання заяви про перегляд заочного рішення суду Головним управлінням Державної казначейської служби України у Дніпропетровській області сплачено судовий збір у розмірі 960,50 грн, за подання апеляційної скарги - 6 992,46 грн, за подання касаційної скарги - 9 458,62 грн, а всього на суму - 17 411,58 грн, які підлягають стягненню з ОСОБА_1 на користь Головного управління Державної казначейської служби України у Дніпропетровській області, оскільки у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.
 
Керуючись статтями 400, 401, 409, 412, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
 
ПОСТАНОВИВ:
 
Касаційну скаргу Головного управління Державної казначейської служби України у Дніпропетровській області задовольнити.
 
Заочне рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська                    від 12 лютого 2018 року та постанову Дніпровського апеляційного суду                від 08 листопада 2022 року скасувати.
 
Ухвалити нове судове рішення.
 
У задоволенні позову ОСОБА_1 до Головного управління Державної казначейської служби України у Дніпропетровській області, третя особа - Жовтневий відділ державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції, про стягнення суми збитків відмовити.
 
Стягнути з ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) на користь Головного управління Державної казначейської служби України у Дніпропетровській області (ЄДРПОУ 37988155) судові витрати у розмірі 17 411 (сімнадцять тисяч чотириста одинадцять) гривень 58 копійок.
 
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.
 
Головуючий   Судді:	Д. Д. Луспеник   І. А. Воробйова     Б. І. Гулько     Г. В. Коломієць     Р. А. Лідовець