П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №  560/3606/23 
Головуючий суддя 1-ої інстанції -  Салюк П.І. 
Суддя-доповідач -  Капустинський М.М. 
 
20 червня 2023 року 
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді:  Капустинського М.М. 
суддів:  Сапальової Т.В.  Ватаманюка Р.В. , 

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 15 травня 2023 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії, 
В С Т А Н О В И В :
у березні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до Хмельницького окружного адміністративного суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України, в якому просив:
- визнати протиправною бездіяльність суб`єкта владних повноважень - військової частини НОМЕР_1 , щодо не проведення нарахування та виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 16.02.2020 по день фактичного розрахунку - 28.02.2023 включно;
- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати і виплатити середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 16.02.2020 по день фактичного розрахунку - 28.02.2023 включно, виходячи з розміру середньоденного грошового забезпечення за останні два місяці служби, які передували дню звільненню.
В обґрунтування позовних вимог зазначив, що станом на день видання наказу про виключення зі списків особового складу відповідачем не був проведений повний розрахунок. Фактично остаточний розрахунок відповідач здійснив 28 лютого 2023 на виконання рішень Хмельницького окружного адміністративного суду. Після виплати позивач звернувся до відповідача з заявою про виплату середнього заробітку за несвоєчасний розрахунок при звільненні зі служби, на що одержав відмову.
Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 15 травня 2023 року позов задоволено частково.
Визнано протиправною невиплату Військовою частиною НОМЕР_1 Міністерства оборони України ОСОБА_1 середнього заробітку/грошового забезпечення за час затримки розрахунку при звільненні.
Зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 Міністерства оборони України виплатити ОСОБА_1 середній заробіток/грошове забезпечення за час затримки розрахунку при звільненні за період з 17.12.2020 - 16.06.2021 в розмірі 22937,30 грн. (з вирішенням питання утримання податків, зборів та інших обов`язкових платежів відповідно до вимог закону)
У задоволенні решти позовних вимог - відмовлено.
Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, у якій просив скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.
В обґрунтування апеляційної скарги апелянт послався на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права, що, на його думку, призвело до неправильного вирішення спору.
Апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, у відповідності до вимог п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено під час апеляційного розгляду справи, що згідно витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1  (по стройовій частині) №289 від 16.12.2020, позивача виключено зі списків особового складу частини та усіх видів грошового забезпечення з 16.12.2020.
У подальшому рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 18.03.2021 у справі №560/782/21 визнано протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення з 01 січня 2016 року по 28 лютого 2018 року. Зобов`язано військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01 січня 2016 року по 28 лютого 2018 року.
На виконання цього рішення суду 09.04.2021 військовою частиною НОМЕР_1 виплачено індексацію грошового забезпечення у розмірі 39930,20 грн.
Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 22.07.2021 у справі №560/4597/21 визнано протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо проведення нарахування та виплати ОСОБА_1 середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 17 грудня 2020 року по 09 квітня 2021 року включно. Стягнуто з військової частини НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 17 грудня 2020 року по 09 квітня 2021 року включно в розмірі 39764 (тридцять дев`ять тисяч сімсот шістдесят чотири) грн. 36 коп., з відрахуванням з такої суми податків, зборів та інших обов`язкових платежів.
Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 30.03.2022 у справі №560/18867/21 (залишеним без змін постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 14 червня 2022 року) визнано протиправними дії військової частини НОМЕР_1 щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 28.02.2018 року у сумі 39930,20 грн. Зобов`язано військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 28.02.2018 з встановленням для обчислення індексації місяця підвищення (базового місяця) - січня 2008 року, з врахуванням проведених виплат.
На виконання рішення суду військовою частиною НОМЕР_1 22.06.2022 виплачено 42440,66 грн.
Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 02 листопада 2022 року у справі №560/7085/22 позов ОСОБА_1 задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо проведення нарахування та виплати ОСОБА_1 середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні (невиплати індексації грошового забезпечення у розмірі 42440,66 грн.) за період з 17.12.2020 по 22.06.2022. Стягнуто з військової частини НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 17.12.2020 по 22.06.2022 в сумі 4244 (чотири тисячі двісті сорок чотири) грн. 06 коп., з відрахуванням з такої суми податків, зборів та інших обов`язкових платежів.
Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 30.12.2020 у справі №560/10250/22 зобов`язано зобов`язано військову частину НОМЕР_1 нарахувати і виплатити ОСОБА_1 грошове забезпечення з 29.01.2020 по 16.12.2020, а також всі інші належні за цей період додаткові види грошового забезпечення з урахуванням розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, встановленого Законом України "Про Державний бюджет України на 2020 рік" станом на 01.01.2020, з врахуванням проведених виплат. На виконання зазначеного рішення відповідач 28.02.2023 відповідач виплатив позивачу 148382,00 грн., що підтверджується копією відповіді військової частини НОМЕР_1 від 10.03.2023 №350/184/5/79.
Фактичний розрахунок по грошовому забезпеченню з позивачем проведено 28 лютого 2023 року.
Після цього позивач ще раз звернувся до відповідача щодо виплати йому коштів за час затримки розрахунку при звільненні, однак із урахуванням дати остаточного розрахунку - 28.02.2023, на що одержав відмову, що слугувала підставою для звернення з даним позовом до суду.
Ухвалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив з обґрунтованості вимог позивача, відтак і наявності підстав для часткового задоволення позовних вимог.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції по суті спору та, відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги відповідача.
За змістом статті 17 Конституції України держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей.
Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Визначаючись щодо суті спору колегія суддів враховує, що питання виплати позивачу середнього заробітку за несвоєчасний розрахунок при звільненні зі служби було частково вирішене судом у рішенні від 02.11.2022 у справі № 560/7085/22, яке на цей час набрало законної сили.
Справа, що розглядається, відрізняється від вищезазначеної справи своїм предметом, оскільки у період з дня звільнення позивача зі служби по день звернення до суду з цим позовом змінились обставини, які стосуються належних йому виплат по індексації, а саме: був проведений остаточний розрахунок, що пов`язано з перерахунком індексації з урахуванням іншого базового місяця. Це зумовило збільшення суми виплати, а також збільшення періоду несвоєчасного розрахунку.
Також колегія суддів враховує зміст рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 02.11.2022 у справі №560/7085/22, де суд зазначив, що "непроведення з вини власника або уповноваженого ним органу розрахунку з працівником у зазначені строки є підставою для відповідальності, передбаченої статтею 117 КЗпП України, тобто виплати працівникові його середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Після ухвалення судового рішення про стягнення заборгованості із заробітної плати роботодавець не звільняється від відповідальності, передбаченої статтею 117 КЗпП України, а саме виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, тобто за весь період невиплати власником або уповноваженим ним органом належних працівникові при звільненні сум".
Днем звільнення є останній робочий день, який відповідним чином обліковується та оплачується на рівні звичайного робочого дня (вказана правова позиція викладена, зокрема, у постанові Верховного Суду від 24 жовтня 2019 по справі №821/1226/16). Саме у цей день (день звільнення або день виключення зі списків частини для військовослужбовців) на підставі ст. 116 КЗпП України роботодавець повинен  виплатити звільненому працівнику всі суми, що належать йому від підприємства.
Згідно з наказом позивач виключений зі списків особового складу ВЧ та всіх видів забезпечення з 16.12.2020, отже у цей день з ним повинен був бути проведений остаточний розрахунок, тоді як  17.12.2020 є днем початку періоду невиплати.
Обчислення середнього заробітку за період затримки розрахунку проводиться із застосуванням Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 року №100.
Згідно з абзацом 3 п. 2 Порядку №100 передбачено, що у всіх інших випадках (крім випадків обчислення середньої заробітної плати для оплати щорічної відпустки) збереження середньої заробітної плати і середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата. За правилами п. 8 Порядку №100 нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.
Відповідно до положень чинного законодавства нарахування середнього грошового забезпечення за весь час затримки розрахунку при звільненні військовослужбовцям проводиться шляхом множення середньоденного грошового забезпечення на число календарних днів, які мають бути оплачені за середнім грошовим забезпеченням.
Згідно з виписками по карткових рахунках позивача відповідач виплатив йому перерахований розмір  грошового забезпечення в сумі  148 382, 00 грн.
Відповідно до довідки-розрахунку від 16.03.2023 №76 наданої відповідачем, грошове забезпечення позивача складає за жовтень 2020 року - 16553,40 грн. (31 робочий та відпрацьований день), за листопад  2020 року - 18327,90 грн. (30 робочих та відпрацьованих днів), отже середньоденне грошове забезпечення позивача становить 571,82 грн. (нараховане грошове забезпечення).
Водночас, з 19.07.2022 набрав чинності Закон України від 01.07.2022 № 2352-ІХ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо оптимізації трудових відносин», яким викладено в новій редакції норму статті 117 КЗпП України, а саме встановлено обмеження, згідно з яким виплата працівникові його середнього заробітку за час затримки по день фактичного розрахунку здійснюється не більш як за шість місяців.
З огляду на дату проведення остаточного розрахунку з позивачем - 05.11.2022,  до спірних правовідносин підлягає застосуванню змінена  редакція   статті 117 КЗпП України (в редакції Закону України від 01.07.2022 №2352-ІХ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо оптимізації трудових відносин»). Зміни у ст.116 та 117 КЗпП України підкреслюють намір законодавця не допустити випадків, за яких порушення прав працівника на своєчасний розрахунок при звільненні триває впродовж значного періоду часу. З урахуванням цих змін працівник повинен бути зацікавленим у швидкому ініціюванню та вирішенню спору, оскільки зволікання з тих чи інших причин у зверненні до суду не даватиме підстави в подальшому претендувати на виплату суми середнього заробітку за весь період, впродовж якого триває порушення його права на своєчасне отримання грошового забезпечення.
З огляду на приписи ст. 117 КЗпП України період затримки розрахунку при звільненні обмежено шістьма місяцями, у зв`язку із чим позивачу належить до виплати компенсація у вигляді середнього заробітку за період  тривалістю 182 календарних дні. Сума, визначена відповідно до ст. 100 Порядку становить: 571,82 грн. (середньоденна заробітна плата позивача) * 182 (кількість днів затримки розрахунку) = 104071, 24 грн.
Верховний Суд у постанові від 30.11.2020 у справі №480/3105/19 щодо аналогічних правовідносин визначив інший механізм розрахунку розміру компенсації, зазначивши, що суд може зменшити розмір відшкодування, передбаченого статтею 117 КЗпП України, і таке зменшення повинне   залежати від розміру недоплаченої суми.  
Зменшуючи розмір відшкодування, Верховний Суд враховує таке (пункт 91 постанови Великої Палати Верховного Суду від 26 червня 2019 у справі № 761/9584/15-ц): розмір простроченої заборгованості роботодавця щодо виплати працівнику при звільненні всіх належних сум, передбачених на день звільнення трудовим законодавством, колективним договором, угодою чи трудовим договором; період затримки (прострочення) виплати такої заборгованості, а також те, з чим була пов`язана тривалість такого періоду з моменту порушення права працівника і до моменту його звернення з вимогою про стягнення відповідних сум; ймовірний розмір пов`язаних із затримкою розрахунку при звільненні майнових втрат працівника; інші обставини справи, встановлені судом, зокрема, дії працівника та роботодавця у спірних правовідносинах, співмірність можливого розміру пов`язаних із затримкою розрахунку при звільненні майнових втрат працівника та заявлених позивачем до стягнення сум середнього заробітку за несвоєчасний розрахунок при звільненні.
Верховний Суд застосував критерії зменшення розміру відшкодування, визначеного відповідно до статті 117 КЗпП України, та принцип пропорційності суми виплати, яка повинна залежати від того, яку частку у відсотковому відношенні сума виплаченої заборгованості становить у складі усіх належних працівнику на дату звільнення виплат.
При виборі та застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду.
Застосовуючи цей механізм, судом з матеріалів справи встановлено, що загальний розмір належних позивачу при звільненні виплат склав 442618,23 грн. (різні види виплат без урахування судових проваджень,  довідка розрахунку при звільненні від 16.12.2020, відповідно до Наказу №289)
Також на виконання рішень судів, про які зазначається вище, позивачу нараховані 39930,20 грн.,  42440,66 грн., 148382,00 грн., які  не були виплачені на дату звільнення.
Отже, загальний розмір нарахованих коштів, які позивач повинен був отримати під час розрахунку при звільненні становить 442618,23 грн. + 39930,20 грн. + 42440,66 грн. + 148382,00 грн. = 673371,09 грн.
Сума перерахованого грошового забезпечення, на виконання рішення 148382,00 грн. становить 22,04 %  відносно  розміру усіх належних виплат. З огляду на це, виходячи з принципу пропорційності позивачу необхідно виплатити 22937,30 грн., які становлять 22,04% від 104071,24 грн. ( розрахованих згідно з Порядком №100 та з урахуванням обмеження періоду виплати 6 місяцями).
Відповідно до частин першої, другої, третьої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Зазначеним вимогам закону рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 15 травня 2023 року, в межах доводів апеляційної скарги відповідача відповідає.
Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.
Апеляційний суд вважає, що Хмельницький окружний адміністративний суд не допустив неправильного застосування норм матеріального права чи порушень норм процесуального права при ухваленні судового рішення, внаслідок чого апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а судове рішення без змін. 
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 залишити без задоволення, а рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 15 травня 2023 року - без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає. 

Головуючий	 	 	Капустинський М.М.	
 	 	 	 	
Судді	 	    	Сапальова Т.В.    Ватаманюк Р.В.