Справа № 127/24674/22
Провадження № 33/801/279/2023
Категорія: 155
Головуючий у суді 1-ї інстанції Іванченко Я. М.
Доповідач:Якименко М. М.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 квітня 2023 року	Справа № 127/24674/22	м. Вінниця	

       Суддя Вінницького апеляційного суду Якименко М.М., з участю представника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності адвоката Хоміча О.О., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1  з клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Вінницького міського суду Вінницької області від 09 лютого 2023 року,
В С Т А Н О В И Л А:
Постановою судді Вінницького міського суду Вінницької області від 09 лютого 2023 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та застосовано до нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17 000 гривень без позбавленням права керування транспортними засобами, та стягнуто судовий збір в розмірі 536,80 гривень на користь держави.
Не погоджуючись з даною постановою,  ОСОБА_1  подав апеляційну скаргу з клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження, обґрунтовуючи його тим, що вперше він подав апеляційну скаргу до суду в строк визначений законом. Але оскільки апеляційна скарга була подана адвокатом, яким не надано документів, що підтверджують у встановленому законом порядку його повноваження на представництво інтересів, тому апеляційна скарга була повернута, що змусило його звертатися з апеляційною скаргою повторно. А тому вважає, що строк пропущений ним з поважних причин.
В апеляційній скарзі просить постанову суду скасувати та закрити провадження у справі. Вважає, що судом порушено норми матеріального та процесуального права, оскільки не в повній мірі досліджено докази його вини у вчиненні адміністративного правопорушення. Вказав, що в справі не має доказів щодо факту керування ним транспортним засобом та не має доказів, що зупинили під час руху транспортного засобу.
В судове засідання правопорушник ОСОБА_1 не з`явився, був повідомлений про розгляд його апеляційної скарги. 
Приймаючи до уваги те, що неявка правопорушника в судове засідання не перешкоджає апеляційному розгляду, а явка його не є обов`язковою, суд вирішив розглянути справу у його відсутність.
Дослідивши матеріали адміністративної справи, заслухавши пояснення представника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності адвоката Хоміча О.О., який апеляційну скаргу підтримав та просив поновити пропущений строк на апеляційне оскарження, суддя апеляційного суду вважає, що клопотання слід задовольнити - поновити строк на апеляційне оскарження даної постанови, апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову суду без змін з огляду на таке.
Відповідно до ст.289 КУпАП скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом, правомочним розглядати скаргу.
Як вбачається з матеріалів справи вперше подано апеляційну скаргу скаржником 17.02.2023 (а.с. 34-39), яку постановою апеляційного суду від 01.03.2023 повернуто особі, яка її подала (а.с. 42). Вдруге скаржник звернувся з апеляційною скаргою 08.03.2023 з клопотанням про поновлення строку на апеляційне провадження (а.с. 45). 
Вказані обставини вказують на об`єктивну неможливість своєчасного оскарження постанови суду та поважність пропуску строку на апеляційне оскарження, а тому цей строк підлягає поновленню. 
Відповідно до п.1 ч.8 ст.294 КУпАП за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін.
Згідно вимог ст.245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.
Відповідно до вимог ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Згідно ст.33 КУпАП стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених КУпАП та іншими законами України. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа правопорушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі.
Вказаних вимог закону суд першої інстанції дотримався.
Відповідно до  ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Статтею 130 КУпАП передбачена відповідальність у разі керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.
П. 2.9 (а) передбачено, що водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР № 285068 від 25.10.2022 о 17 год. 10 хв., який є одним із доказів у справі, 25.10.2022 о 17 год. 10 хв. в м. Вінниця, по вул. Гонти, 26, водій ОСОБА_1  керував транспортним засобом «ВАЗ 2108» д.н.з.  НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння Огляд на стан сп`яніння із згоди водія проводився у встановленому порядку із застосуванням спеціального технічного приладу «Драгер», результат позитивний 0,47 ‰, велась безперервна відеофіксація, чим порушив вимоги п.2.9 А Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч.1 ст. 130 КУпАП.
Висновки суду першої інстанції про наявність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП є правильними і узгоджуються з дослідженими судом доказами, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення (а.с. 2); роздруківкою приладу Драгер «Alcotest 7510» з результатом тесту 0,47 % - позитивний (а.с.3); актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів (а.с. 4); направленням на огляд водія (а.с. 5); рапортом поліцейського (а.с. 6); довідкою старшого інспектора ВАП УПП, майора поліції Гамарник Т., з якої вбачається, що ОСОБА_1  посвідчення водія не отримував (а.с. 1) та відеозаписом (а.с.8).
Докази в сукупності узгоджуються між собою, жодних сумнівів щодо їх достовірності та допустимості не викликають, оскільки вони оформлені у визначеному процесуальним законом порядку, в сукупності підтверджують вину скаржника у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, і встановлений судом перебіг досліджуваної події відповідає змісту відео, яке міститься на технічному носієві з відеозаписом, який знаходиться в матеріалах справи.
Відповідно до п. 2 розділу І «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» (далі за змістом - Інструкція), огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі - поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.
Ознаками алкогольного сп`яніння, згідно з п. 3 розділу І Інструкції, є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкіряного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.
Огляд на стан сп`яніння проводиться поліцейськими на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом або лікарем закладу охорони здоров`я (п. 6 розділу І Інструкції).
За результатами огляду  ОСОБА_1 , проведеного за допомогою приладу Драгер «Alcotest 7510» на місці зупинки, виявлено вміст алкоголю 0,47 %, тобто перевищує гранично допустиму норму (0,2% проміле) та беззаперечно вказує на перебування скаржника в стані алкогольного сп`яніння.
Також працівниками поліції складено акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціального технічного засобу з зазначенням результатів (0,47 %).
Огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою технічного засобу Драгер «Alcotest 7510» проводився за згодою ОСОБА_1 , який з результатами погодився, що підтверджується його підписом на роздруківці приладу Драгер.
Враховуючи наведене, суддя вважає, що працівниками поліції було дотримано процедуру проведення огляду  ОСОБА_1  на стан алкогольного сп`яніння у відповідності до вимог ст. 266 КУпАП та Інструкції.
Суддя звертає увагу, що висновок КНП ЦТЗ «Соціотерапія» ВОР від 25.10.2022 (а.с. 17), з якого слідує самозвернення скаржника в лікарню для проходження огляду на стан сп`яніння, правомірно не було взятий судом першої інстанції до уваги, адже він був проведений з порушенням вимог визначених ст. 266 КУпАП, тому що під час огляду був відсутній працівник поліції, який мав би підтвердити законність його проведення. 
Суд першої інстанції правильно надав оцінку даному висновку та обґрунтовано вказав, що він є недійсним.
Доводи скаржника в апеляційній скарзі, про те що матеріали справи не містять доказів керування ним автомобілем та факту зупинки транспортного засобу, не заслуговують на увагу, оскільки дані доводи не підтверджені матеріалами справи, а навпаки спростовуються відеозаписом.
З відеозапису вбачається, що  ОСОБА_1 на місці зупинки пройшов огляд на стан сп`яніння за допомогою приладу «Драгер», після чого працівники поліції запитали водія чи згоден із результатами огляду, на що  ОСОБА_1  вказав, що з результатами згоден.
В свою чергу на запитання працівника поліції, чи перебуває в стані алкогольного сп`яніння, водій відповів, що випив, при цьому водій не заперечував щодо процедури чи результатів огляду, а навпаки вказав, що погоджується що перебуває в стані алкогольного сп`яніння та згоден якнайшвидше сплатити штраф.
Крім того, суддя наголошує на тому, що скаржник добровільно погодився пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці, після чого, був ознайомлений з результатами його огляду, і при цьому, в матеріалах справи відсутні будь-які докази, які б свідчили про те, що  ОСОБА_1 не погоджувався з такими результатами чи просив провести будь-який інший чи повторний огляд.
Про свою незгоду із результатами проведеного огляду на стан сп`яніння скаржник ні в протоколі у відповідній графі пояснення не зазначав та окремо пояснень не надавав.
Водночас на відео зафіксовано, що під час спілкування з працівниками поліції та процедури проходження огляду на стані алкогольного сп`яніння, водій не заперечував факту керування ним автомобілем.
Відтак, доводи апеляційної скарги про те, що у справі немає жодного доказу, що керував автомобілем, є безпідставними.
Вказані доводи скаржника розцінюється як намагання правопорушника уникнути адміністративної відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення та такими, що не впливають на правильність ухваленого судом рішення та склад адміністративного правопорушення. 
Протокол про адміністративне правопорушення не містить істотних розбіжностей, а інші матеріали справи в їх сукупності підтверджують фактичні обставини справи, а тому вірно покладено ці дані судом в основу прийнятого рішення. 
Належних та допустимих доказів в підтвердження неправомірності в діях працівників поліції, ОСОБА_1 не надав до суду першої інстанції, і до апеляційного суду. 
Відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, в даному випадку винуватість ОСОБА_1 доводиться зібраними матеріалами.
Суд першої інстанції відповідно до ст. 245 КУпАП у повній мірі дослідив та проаналізував наявні в матеріалах справи про адміністративне правопорушення докази і надав їм належну правову оцінку, а відтак дійшов вірного висновку про доведеність ОСОБА_1 вини у порушенні п. 2.9А, що утворює склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.
Суддя апеляційної інстанції також вважає безпідставними доводи скаржника про те, що суд розглядаючи справу не вжив належних заходів спрямованих на встановлення всіх обставин справи та підійшов до розгляду справи в спрощеному порядку.
Як вбачається із матеріалів прави, суд першої інстанції відповідно до ст. 245 КУпАП у повній мірі дослідив та проаналізував наявні в матеріалах справи про адміністративне правопорушення докази і надав їм належну правову оцінку та допитав свідків. Відтак дійшов правильного висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, що з урахуванням характеру вчиненого правопорушення є правильним та достатнім і відповідає вимогам ст. 33 КУпАП.
Даючи оцінку доказам по справі суд першої інстанції правильно прийшов до висновку та визнав винуватим  ОСОБА_1 . Так як керуючи автомобілем водій не повинен перебувати в стані алкогольного сп`яніння, оскільки для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керуванням цим засобом у дорозі що передбачено Правилами дорожнього руху України. 
Отже, процесуальних порушень під час розгляду справи, які б слугували підставою для скасування постанови, суд першої інстанції не допустив.
Інші доводи, на які посилається скаржник, зводяться до незгоди з постановленим судовим рішенням, не спростовують висновків суду та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанцій норм процесуального права, яке могло призвести до неправильного вирішення питання. Доказів, які б спростовували вину скаржника не надано.
Доводи апеляційної скарги, не спростовують факту порушення ОСОБА_1 вимог передбачених п. 2.9А ПДР і не свідчать про невідповідність складеного щодо нього протоколу вимогам ст. 256 КУпАП. 
Суддя вважає доведеним факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, оскільки факт перебування у стані алкогольного сп`яніння знайшов своє підтвердження під час апеляційного розгляду справи.
Апеляційний суд вважає, що судом першої інстанції під час розгляду справи вимоги ст.ст.279, 280 КУпАП дотримано, докази перевірено на їх допустимість та належність відповідно до ст.252 КУпАП, а всі обставини, що мають значення для її вирішення, судом з наведенням відповідних мотивів встановлено, правильно кваліфіковано дії ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП, з огляду на що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції без змін.
Керуючись ст. 294  КУпАП, суддя -    
                           П О С Т А Н О В И Л А:
Поновити ОСОБА_1  строк на апеляційне оскарження постанови Вінницького міського суду Вінницької області від 09 лютого 2023 року.
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1  залишити без задоволення.
Постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 09 лютого 2023 року про притягнення  ОСОБА_1  до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП – залишити без змін. 
Постанова остаточна, оскарженню не підлягає.

Суддя                                                           М. М. Якименко