ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 квітня 2023 року
м. Хмельницький

Справа № 686/16473/22
Провадження № 22-ц/4820/617/23

Хмельницький апеляційний суд у складі
 
колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
 
Янчук Т.О. (суддя-доповідач),
 
Грох Л.М., Ярмолюка О.І.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 16 листопада 2022 року (суддя Павловська А.А.) за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів,
в с т а н о в и в :
У серпні 2022 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення аліментів.
В обґрунтування позовних вимог зазначала, що відповідач є рідним батьком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Діти проживають разом з позивачем. Відповідач необхідної допомоги на утримання дітей та позивачки, яка здійснює догляд за дитиною до досягнення трьохрічного віку, не надає. Всі обов`язки щодо утримання дітей вона несе самостійно, тому знаходиться у тяжкому матеріальному становищі. Діти повністю знаходяться на утриманні позивачки. У зв`язку з доглядом за сином ОСОБА_5 , якому менше трьох років, позивачка не має змоги працювати і утримувати себе.
У зв`язку з цим ОСОБА_2 просила суд стягнути з ОСОБА_1 на її користь аліменти на утримання малолітніх дітей у розмірі 1/3 всіх видів доходу (заробітку), але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, до досягнення дітьми повноліття, та аліменти на її утримання в розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку щомісячно, до досягнення ОСОБА_6 трьохрічного віку.
Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 16 листопада 2022 року позов задоволено.
Стягнуто щомісячно з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/3 частки всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку, починаючи з 09 серпня 2022 року і до досягнення старшою дитиною повноліття.
Стягнуто щомісячно з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на її утримання в розмірі 1/4 частки всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 09 серпня 2022 року і до досягнення дитиною трирічного віку.
Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в сумі 992,40 грн.
Задовольняючи вимоги про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей та дружини суд виходив з того, що обов`язки батьків утримувати дітей є однаковими. Присуджуючи розмір аліментів на утримання двох неповнолітніх дітей в розмірі 1/3 частини заробітку (доходу) відповідача та дружини в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) відповідача суд виходив з того, що відповідач є працездатною, здоровою особою, інших осіб, яких за законом зобов`язаний утримувати, не має. 
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення норм матеріального права, неповноту встановлення обставин, які мають значення для справи, неправильне дослідження та оцінку доказів, просить рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 16 листопада 2022 року у даній справі змінити, стягнути щомісячно з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/4 частки всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку, починаючи з 09 серпня 2022 року і до досягнення старшою дитиною повноліття. В решті позову відмовити.
В обґрунтування скарги ОСОБА_1 зазначає, що відповідач виконує обов`язок по утриманню дітей нарівні з позивачкою. Саме тому скаржник погоджується на стягнення з нього аліментів щомісячно на утримання обох синів в розмірі 1/4 частки всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку. Також відповідач наголошує, що позивачем не додано до матеріалів справи доказів понесення щомісячних витрат на утримання дітей.
Суд першої інстанції при визначенні розміру аліментів, не врахував норми права, які регулюють дані правовідносини, не визначив достатню і розумну суму аліментів, враховуючи вік дітей, стан здоров`я та обставини, передбачені ст. 182 СК України.
Щодо стягнення з відповідача аліментів на утримання дружини в розмірі 1/4 частки від заробітку (доходу) щомісячно, до досягнення дитиною трьох років ОСОБА_1 зазначає, що судом першої інстанції не враховано, та в матеріалах справи відсутні докази про наявність у відповідача доходів, будь-якого матеріального активу як джерела виплати аліментів на утримання дружини, тому у суду не було підстав для висновку про наявність у відповідача можливості сплачувати аліменти на дружину до досягнення дитиною 3-х річного віку. 
Також апелянт наголошує на тому, що ним було подане клопотання про перехід з розгляду в порядку спрощеного провадження цивільної справи у даній справі до розгляду справи за правилами загального позовного провадження та заміну засідання для розгляду справи по суті підготовчим засіданням. Однак, суд першої інстанції не здійснив перехід до розгляду справи за правилами загального позовного провадження, що є порушенням права відповідача на захист.
Відзиву на апеляційну скаргу від позивачки до Хмельницького апеляційного суду не надходило.
Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.
Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
В силу ч. 13 ст. 7, ч. 2 ст. 247 ЦПК України у такому випадку судове засідання не проводиться, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Заслухавши доповідь судді, перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.
Відповідно до ч.1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частин ( ч.4 ст.376 ЦПК України).
Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Судом встановлено, що 02.09.2008 року сторони зареєстрували шлюб, що підтверджується свідоцтвом серії  НОМЕР_1  (а. с. 5).
ОСОБА_2 та ОСОБА_1 є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвами про народження дітей серії НОМЕР_2 та серії НОМЕР_3 (а. с. 6, 7).
Діти проживають з матір`ю за адресою: АДРЕСА_1  і знаходиться на її утриманні (а. с. 8).
Відповідно до статті 51 Конституції України та статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Згідно з частиною першою статті 141 СК України мати та батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.
Відповідно до частин першої, другої статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789ХІІ (78912) та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Згідно частини 3 ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.
Відповідно до частини першої статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.
Згідно з положеннями ч.2 ст.182 СК України мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
У силу положень статті 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.
Крім того, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення (ч.1 ст.184 СК України).
При цьому підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень статті 182 СК України, так і положень статей 183, 184 СК України. 
Сімейний кодекс України передбачає підстави для визначення розміру аліментів, але не пов`язує їх виключно зі способом присудження (частина третя статті 181 СК України). З огляду на відсутність імперативної заборони розмір аліментів і спосіб стягнення аліментів може бути визначений судом з урахуванням фактичних обставин справи, які встановлені судом та на які посилався позивач.
Позивач визначила способом стягнення аліментів - їх присудження у 1/3 частці до заробітку (доходу). 
Згідно з ч.1, ч.5 і ч.6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Суд першої інстанції врахувавши те, що відповідач є працездатною молодою людиною, має задовільний стан здоров`я, відсутність доказів про зобов`язання відповідача утримувати інших осіб, дійшов правильного висновку про стягнення аліментів на утримання двох неповнолітніх дітей у розмірі 1/3 частини заробітку (доходів) відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення старшою дитиною повноліття.
Щодо розміру аліментів на утриманні дружини.
Так, відповідно до ч. ч. 2, 4, 6 ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка – батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу.
Тобто, право на отримання дружиною аліментів у порядку, передбаченому ст.84 СК України, не залежить від матеріального стану дружини та від стану здоров`я дитини.
Вирішуючи питання щодо розміру аліментів на утримання дружини, суд повинен враховувати: стан здоров`я, матеріальне становище платника аліментів; наявність у нього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.
Зважаючи на вищезазначене, суд першої інстанції зробив правильний висновок про наявність у відповідача обов`язку щодо сплати аліментів на утримання дружини.
Однак, визначаючи розмір аліментів на утримання дружини, яка зайнята доглядом за дитиною до досягнення нею трьох років в розмірі 1/4 частини розміру заробітку (доходу) відповідача, судом першої інстанції не враховано положення статті 70 Закону України «Про виконавче провадження».
Згідно з частиною 2 статті 70 Закону України «Про виконавче провадження» із заробітної плати боржника може бути утримано за виконавчими документами до погашення у повному обсязі заборгованості: у разі стягнення аліментів, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, відшкодування шкоди у зв`язку із втратою годувальника та збитків чи шкоди, заподіяних злочином, - п`ятдесят відсотків.
Оскільки визначений судом першої інстанції розмір аліментів (на утримання неповнолітніх дітей 1/3 частка та на утримання дружини 1/4 частка) будуть перевищувати 50% заробітної плати (доходу) відповідача, рішення суду першої інстанції в частині розміру аліментів на утримання дружини підлягає зміні, з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 підлягають стягненню аліменти на утримання дружини в розмірі 1/10 частки всіх видів заробітку (доходу) відповідача починаючи з 09 серпня 2022 року і до досягнення сином ОСОБА_5 трирічного віку. 
Апеляційний суд вважає, що визначений розмір аліментів на утримання дружини є достатнім, враховуючи, що з відповідача підлягають до стягнення аліменти на користь позивачки на утримання двох спільних неповнолітніх дітей.
Не можуть бути підставою для зміни рішення доводи апеляційної скарги про те, що судом першої інстанції не вирішено питання про розгляд справи за правилами загального позовного провадження, про що звертався відповідач у вересні 2022 року.
З цього приводу апеляційний суд зазначає наступне.
Відповідно до ст. 274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються справи: 1) малозначні справи; 2) що виникають з трудових відносин; 3) про надання судом дозволу на тимчасовий виїзд дитини за межі України тому з батьків, хто проживає окремо від дитини, у якого відсутня заборгованість зі сплати аліментів та якому відмовлено другим із батьків у наданні нотаріально посвідченої згоди на такий виїзд.
Відповідно до п. 1 ч. 6 ст. 19 ЦПК України малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Частиною 1 ст. 279 ЦПК України передбачено, що розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі.
Частинами 5, 6 ст. 279 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Суд може відмовити в задоволенні клопотання сторони про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін за одночасного існування таких умов: предметом позову є стягнення грошової суми, розмір якої не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; характер спірних правовідносин та предмет доказування у справі не вимагають проведення судового засідання з повідомленням сторін для повного та всебічного встановлення обставин справи.
Відповідно до п.1 ч.4 ст. 274 ЦПК України в порядку спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах: що виникають з сімейних відносин, крім спорів про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, розірвання шлюбу та поділ майна подружжя.
За таких обставин суд правильно визначив, що дану справу слід розглядати за правилами спрощеного позовного провадження. 
У своєму рішенні суд першої інстанції мотивував відмову у переході до розгляду справи в порядку загального позовного провадження, пославшись на те, що відповідач не обґрунтував необхідності переходу в загальне позовне провадження фактичними обставинами, пославшись лише на процесуальні норми загального змісту.
Апеляційний суд погоджується з тим, що у даній справі підстави для переходу до розгляду справи в порядку загального позовного провадження відсутні. Відповідач не надав суду доказів щодо складності справи і того, що розгляд справи становить значний суспільний інтерес.
Керуючись ст.ст. 374, 376, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд,-
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.
Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 16 листопада 2022 року змінити в частині розміру аліментів на утримання дружини.
Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_4 ) на користь ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП: НОМЕР_5 ) аліменти на її утримання в розмірі 1/10 частки всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 09 серпня 2022 року і до досягнення дитиною трирічного віку.
В решті рішення залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Судді                                                                        Т.О. Янчук

                                                                               Л.М. Грох

                                                                               О.І. Ярмолюк