ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 320/11844/21                                                     Головуючий у І інстанції - Брагіна О.Є.                                                                                                
                                                                                                   Суддя-доповідач - Мельничук В.П.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  06 квітня 2023 року                                                                                            м. Київ
          
Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

                Головуючого-судді:                  Мельничука В.П.,        
                                                   суддів:                  Лічевецького І.О., Оксененка О.М.,

                             при секретарі:                 Черніченко К.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Київського окружного адміністративного суду від 17 січня 2022 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області про визнання відмову незаконною та зобов`язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_1 звернувся до Київського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області, в якій просив:
- визнати рішення Головного управління пенсійного фонду України в Київській області про відмову у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за списком № 1 від         20 серпня 2021 року за № 104250009111 незаконним;
- зобов`язати Головне управління пенсійного фонду України в Київській області зарахувати ОСОБА_1 період роботи у зоні відчуження Чорнобильської АЕС з 17.03.1995 по 04.06.1997 та 14.07.1997 по 02.08.2005 до пільгового стажу та призначити йому з 16.08.2021 пенсію за віком на пільгових умовах з урахуванням вище вказаного періоду роботи у зоні відчуження Чорнобильської АЕС.
В обґрунтування позовних вимог Позивачем зазначено, що він працював у зоні відчуження Чорнобильської АЕС у вищевказані періоди, що підтверджується відповідними довідками та записами трудової книжки, натомість ГУ ПФУ у Київській області своїм рішенням від 20.08.2021 № 104250009111 безпідставно відмовило йому у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах, у зв`язку з порушенням порядку підтвердження такого стажу, який визначено постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637 «Про затвердження Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній».
Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 17 січня 2022 року у задоволенні позову відмовлено.
Не погоджуючись з таким судовим рішенням ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 посилається на порушення судом першої інстанції норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи по суті.
Доводи апеляційної скарги аналогічні, заявленим у позовній заяві, та містять посилання на неповне з`ясування обставин справи судом першої інстанції та невідповідність його висновків таким обставинам.
Апеляційна скарга мотивована також тим, що як на підставу відмови в задоволенні позову суд першої інстанції вказав, що трудова книжка Позивача за спірний період роботи не містить відомостей про те, що займані посади відносились до тих, що надають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах.
Зокрема на переконання суду першої інстанції запис п. 13 трудової книжки відсутній, а аркуш копії трудової книжки із записами з 10 пункту до 12, у нижній сторінці має ознаки підчистки.
Проте, на думку Позивача, дані твердження повністю безпідставні і не зрозуміло з яких міркувань суд першої інстанції дійшов до такого висновку, оскільки як з копій трудової книжки так і з її оригіналу (який доречі суд першої інстанції не вимагав для огляду) - чітко видно, що всі пункти трудової книжки заповнені і ніяких слідів підчистки чи виправлень не має.
Ухвалою судді Шостого апеляційного адміністративного суду 17 січня 2023 року витребувано з Київського окружного адміністративного суду адміністративну справу                    № 320/11844/21 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області про визнання відмову незаконною та зобов`язання вчинити дії.
До Шостого апеляційного адміністративного суду з Київського окружного адміністративного суду надійшла адміністративна справа № 320/11844/21.
Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 06 лютого 2023 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Київського окружного адміністративного суду від 17 січня 2022 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області про визнання відмову незаконною та зобов`язання вчинити дії та призначено справу до розгляду в порядку письмового провадження.
Відповідачем подано відзив на апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в якому він просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги, а рішення суду першої інстанції залишити без змін з посиланням на те, що оскаржуване судове рішення відповідає нормам чинного законодавства.
Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 22 березня 2023 року призначено розгляд апеляційної скарги ОСОБА_1 на рішення Київського окружного адміністративного суду від 17 січня 2022 року у відкритому судовому засіданні на 06 квітня 2023 року.
Визнано явку ОСОБА_1 в суді апеляційної інстанції обов`язковою.
Зобов`язано ОСОБА_1 надати оригінал його трудової книжки для огляду в суді апеляційної інстанції.
Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Заслухавши суддю-доповідача, Позивача, дослідивши доводи апеляційної скарги та, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга є необґрунтованою та не підлягає задоволенню, з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , непрацюючий, 16.08.2021 звернувся до ГУ ПФУ у Київській області із заявою № 1325 про призначення йому пенсії за віком на пільгових умовах, відповідно до п.п. 1 п. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
На підтвердження права на призначення пенсії на пільгових умовах надав копію трудової книжки та довідки про навчання та роботу в зоні віжчуження: з 17.03.1995 по 04.06.1997 та з 14.07.1997 по 02.08.2005; про роботу в медико-санітарній частині № 1                   м. Чорнобиля, яка 01.07.1996 була переіменована в СМСЧ-16 та підпорядкована Міністерству охорони здоров`я України; санітарно-епідемологічній станції м. Чорнобиль, яка є правонаступником СМСЧ-16.
Згідно архівної довідки № 01-27/265 від 15.06.2021, у Книзі СЕС зони відчуження МОЗ України «Накази про прийняття та звільнення з роботи працівників за 2005» наявний наказ № 26 від 01.08.2005, де зазначено (мовою оригіналу): «Уволить ОСОБА_2 , техника-физика отдела гигиены труда и радиологии с занимаемой должности по ст. 36 п. 1 КЗоТа Украины, по соглашению сторон с 02 августа 2005 года».
Відомості про прийняття на роботу відсутні, оскільки накази з особливого складу передані на архівне зберігання, починаючи з 1997 (періоду створення СЕС зони відчуження шляхом виділення її із структури СМСЧ № 16 м. Чорнобиля).
За даними архівної довідки № 01-27/266 від 15.06.2021 Комунальної установи Іванківської селищної ради «Трудовий архів», документи зони відчуження особливого складу СЕС (особові рахунки, відомості заробітної плати, особові картки, накази) за 1986-2012 роки прийняті на зберіганння у Комунальну установу «Трудовий архів».
Як зазначено в рішенні Відповідача «Про пенсійне забезпечення гр. ОСОБА_1 » від 20.08.2021 № 104250009111, згідно наданих документів про стаж (трудова книжка, диплом, загальний страховий стаж склав 28 років 03 місяці 24 дні.
Пільговий стаж за Списком № 1 відсутній, оскільки Санітарно-епідеміологічна станція зони відчуження м. Чорнобиль ліквідовано, документи прийнято на зберігання до Комунальної установи «Іванківської селищної ради «Трудовий архів» згідно архівної довідки № 01-27/266 від 15.06.2021. Позитивне рішення Комісії з питань підтвердження стажу роботи на посадах, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах на даний час відсутнє.
Враховуючи зазначене, гр. ОСОБА_1 відмовлено в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 1 відповідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», у зв`язку з відсутністю необхідного пільгового стажу.
Не погоджуючись з прийнятим рішенням Відповідача, Позивач звернувся до адміністративного суду з даним адміністративним позовом. 
Відмовляючи у задоволенні адміністративного позову суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_1 не підтвердив належними та допустимими доказами своє право на зарахування до стажу, який дає право на призначення пенсії на пільгових умовах за Списком № 1 періоди з 17.03.1995 по 04.06.1997 та з 14.07.1997 по 02.08.2005, тому Відповідач правомірно відмовив у їх зарахуванні. Позивачем не надано уточнюючих довідок про характер виконуваної роботи, а відомості про роботу у спірний період на відповідних підприємствах, зазначені у його трудовій книжці, не підтверджують факт його роботи повний робочий день на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, що само по собі не є безумовною підставою для віднесення цих посад до Списків, які дають право на пільгу.
Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.
Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.
Право особи на отримання пенсії, як складова права на соціальний захист, є її конституційним правом.
Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування визначаються Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09 липня 2003 року № 1058-IV (далі - Закон № 1058-IV).
Згідно із частинами 1, 2 статті 24 Закону № 1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.
Відповідно до статті 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від                           05 листопада 1991 року № 1788-XII основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Статтею 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» визначено, що до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв. До стажу роботи зараховується також, зокрема навчання у вищих і середніх спеціальних навчальних закладах, в училищах і на курсах по підготовці кадрів, підвищенню кваліфікації та перекваліфікації, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі.
Постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 затверджено порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі - Порядок № 637).
Пунктом 1 Порядку № 637 передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
Відповідно до пунктів 3, 20 Порядку № 637 за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи. За відсутності зазначених у цьому пункті документів для підтвердження трудового стажу приймаються членські квитки профспілок. При цьому підтверджуються періоди роботи лише за той час, за який є відмітки про сплату членських внесків.
У тих випадках, коли в трудовій книжці відсутня інформація, що визначає право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток N 5). У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.
Отже, зміст наведених норм права свідчить, що основним документом на підтвердження пільгового стажу роботи є трудова книжка, та за відсутності останньої або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. Такими документами, зокрема, є архівні та уточнюючі довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання, тощо. Уточнюючі довідки мають подаватися у разі, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсію на пільгових умовах.
З метою забезпечення соціального захисту працівників, зайнятих на підземних роботах, роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за Списком             № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, наказом Міністерства праці та соціальної політики України від  18 листопада 2005 року № 383, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 01 грудня 2005 року за № 1451/11731, затверджено Порядок застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах (далі - Порядок № 383).
Пунктом 1 Порядку № 383 визначено, що він регулює застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників (далі - Списки) при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах.
Відповідно до пункту 2 Порядку № 383 під повним робочим днем слід уважати виконання робіт в умовах, передбачених Списками, не менше 80 відсотків робочого часу, установленого для працівників даного виробництва, професії чи посади, з урахуванням підготовчих, допоміжних, поточних ремонтних робіт, пов`язаних з виконанням своїх трудових обов`язків.
Таким чином, право на пільгову пенсію мають особи, зайняті повний робочий день на підземних роботах, а також на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, за списками виробництв, робіт, професій, посад і показників, чинними у період такої роботи.
Верховним Судом у постанові від 29 березня 2023 року у справі № 360/4129/20 зазначено, що під повним робочим днем вважається виконання роботи в умовах, передбачених Списками, не менше 80 відсотків робочого часу. Сюди ж включається час проведення підготовчих, допоміжних, поточних ремонтних робіт, а також робіт поза своїм робочим місцем з метою забезпечення виконання своїх трудових функцій (роз`яснення Міністерства соціального захисту населення і Міністерства пращ від 10.05.1994 № 01-3/406-02-2 та № 06-1649).
Для визначення пільгового стажу роботи при організації роботи встановлюється, як правило, підсумковий облік робочого часу за місяць, квартал, чи інший більш тривалий період, але не більше ніж за рік. Обліковий період включає весь робочий час та час відпочинку, що припадає на відповідний календарний відрізок часу. При цьому тривалість робочого часу в облікованому періоді не повинна перевищувати норму робочих годин, встановлених законодавством.
Ці норми, у тому числі, регламентують підстави внесення відповідних записів до трудової книжки, відповідно мають враховуватись при вирішенні питань щодо наявності або відсутності пільгового стажу.
Отже, для зарахування до пільгового стажу періодів роботи з 17.03.1999 по 04.06.1997 та з 14.07.1997 по 02.08.2005 необхідні відомості про норму годин, яку Позивач зобов`язаний відпрацювати в обліковому періоді на роботах зі шкідливими умовами праці.
Так, відповідно до наданої Позивачем для огляду в судовому засіданні суду апеляційної інстанції трудової книжки серії НОМЕР_1 від 09.08.1995, колегією суддів встановлено, що ОСОБА_1 з 17.03.1995 по 01.07.1996 прийнятий на посаду оператора ЕОМ медико-санітарної частини № 1 по вахтовому методу роботи; 01.07.1997 МСЧ-1 перейменована на СМСЧ -16 та підпорядкована МОЗ України; 04.06.1997 Позивач звільнений із займаної посади по закінченню строку п. 2 ст. 36 КЗпП України.
Згідно записів 11, 12 трудової книжки, Позивач 14.07.1997 прийнятий тимчасово на посаду техніка-фізика на період відпустки; 20.09.1997 Позивача переведено на постійно на посаду техніка-фізика по вахтовому методу роботи.
Запис під номером 13 у наданій Позивачем для огляду в судовому засіданні суду апеляційної інстанції трудовій книжці містить відомість, що 01.01.2005 Відділ перейменований у відділ гігієни праці і радіології.
Колегія суддів звертає увагу, що відповідно до пункту 2.15 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від            29 липня 1993 року № 58, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 17 серпня 1993 року за № 110, чинної на момент заповнення трудової книжки Позивача за спірний період (01.01.2005), якщо за час роботи працівника назва підприємства змінюється, то про це окремим порядком у графі 3 трудової книжки робиться запис: «Підприємство таке-то з такого-то числа перейменоване на таке-то», а у графі 4 проставляється підстава перейменування - наказ (розпорядження), його дата і номер.
Проте, у графі 4 запису № 13 трудової книжки Позивача не проставлено підставу перейменування - наказ (розпорядження), його дата і номер. Крім того, у графі 3 запису           № 13 трудової книжки не зазначено який відділ, якого підприємства та з якого числа перейменовується.
Таким чином, запис № 13 трудової книжки Позивача не відповідає чинній на час його здійснення Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників.
У записі № 14 трудової книжки Позивача зазначено, що 02.08.2005, на підставі наказу № 26 від 01.02.2005, його звільнено із займаної посади за ст. 36 п. 1 КЗпП України, за згодою сторін.
На підтвердження права на призначення пенсії на пільгових умовах Позивачем також було надано копії: архівних довідок Комунальної установи Іванківської селищної ради «Трудовий архів» від 15.06.2021 № 01-27/265, № 01-27/266, № 01-27/259, № 01-27/260,                 № 01-27/261, № 01-27/262, № 01-27/263, № 01-27/264, довідки від 04.06.1997 № 44 за період роботи 17.03.1995 по 04.06.1997; довідки від 01.08.2005 № 24 за період роботи 14.07.1997 по 02.08.2005; довідок про заробіток для обчислення пенсії від 17.07.2007 № 300, № 301.
Проте, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що провести обчислення пільгового стажу згідно вищенаведених довідок, уточнюючих архівних довідок та трудової книжки у Відповідача не було підстав у зв`язку з тим, що зазначені документи не містять відомостей про зайнятість Позивача на роботах зі шкідливими і важкими умовами праці упродовж повного робочого дня.
Інших уточнюючих довідок, які підтверджували б пільговий стаж Позивачем, ані суду першої інстанції, ані суду апеляційної інстанції, надано не було.
Враховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для зарахування періоду роботи у зоні відчуження Чорнобильської АЕС з 17.03.1995 по 04.06.1997 та 14.07.1997 по 02.08.2005 до пільгового стажу Позивача, оскільки він не підтверджений належними доказами, з чим також погоджується колегія суддів.
Що стосується атестації робочих місць, то колегія суддів звертає увагу, що 19 лютого 2020 року Великою Палатою Верховного Суду прийнято постанову у справі № 520/15025/16-а, в якій зазначено, що з метою дотримання завдань адміністративного судочинства та забезпечення конституційних гарантій осіб на пенсійне забезпечення Велика Палата Верховного Суду вважала за необхідне відступити від висновків Верховного Суду України, викладених у постановах від 10 вересня 2013 року у справі № 21-183а13, від 25 листопада 2014 року у справі № 21-519а14, від 10, 17 березня 2015 року у справах № 21-51а15,              № 21-585а14, від 14 квітня 2015 року у справі № 21-383а14, від 02 грудня 2015 року у справі № 21-1329а15, від 10 лютого 2016 року у справі № 21-5432а15 та від 12 квітня 2016 у справі № 21-6501а15, щодо відсутності підстав для призначення пенсії на пільгових умовах з огляду на відсутність результатів атестації відповідного робочого місця за умовами праці.
Так, Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць власником підприємства не може бути підставою для відмови у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах. Відповідальність за непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць покладається на власника підприємства, а не працівника. При цьому контролюючу функцію у відносинах щодо проведення атестації робочих місць на підприємстві виконує держава в особі відповідних контролюючих органів, а не працівник.
Таким чином, доводи Відповідача про відсутність підстав для призначення пенсії на пільгових умовах у зв`язку з відсутністю результатів атестації відповідного робочого місця за умовами праці є необгрунтованими.
Проте, оскільки Позивачем не підтверджено виконання у спірний період норми годин на роботах зі шкідливими і важкими умовами праці, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відсутності підстав для задоволення позову.
Щодо зарахування періоду навчання в Українському державному аграрному університеті з 01.09.1989 року по 09.07.1994 року до загального страхового стажу Позивача, колегія суддів зазначає наступне.
Як зазначено Позивачем в апеляційній скарзі, з невідомих йому причин Відповідачем не було зараховано до загального страхового стажу період навчання в Українському державному аграрному університеті з 01.09.1989 року по 09.07.1994 року (копія диплому            НОМЕР_2 була надана разом із заявою про призначення пенсії).
Дійсно, як вбачається з рішення Відповідача «Про пенсійне забезпечення                           гр. ОСОБА_1 » від 20.08.2021 № 104250009111, згідно наданих документів про стаж (трудова книжка, диплом) загальний страховий стаж склав 28 років 03 місяці 24 дні. Не зараховано до загального страхового стажу період навчання згідно диплому НОМЕР_2 оскільки вказано три дати видачі (7,8,9 липня 1994).
Проте, предметом спору у даній адміністративній справі є зобов`язання Головного управління пенсійного фонду України в Київській області зарахувати ОСОБА_1 період роботи у зоні відчуження Чорнобильської АЕС з 17.03.1995 по 04.06.1997 та 14.07.1997 по 02.08.2005 до пільгового стажу та призначити йому з 16.08.2021 пенсію за віком на пільгових умовах з урахуванням вище вказаного періоду роботи у зоні відчуження Чорнобильської АЕС, а не зобов`язання Відповідача зарахувати Позивачу період навчання в Українському державному аграрному університеті.
Отже, з огляду на вищевикладене, доводи апеляційної скарги не знайшли своє підтвердження під час перегляду справи судом апеляційної інстанції та не можуть бути підставою для скасування оскаржуваного рішення суду першої інстанції.
Оцінюючи інші доводи апеляційної скарги, колегія суддів зазначає, що згідно пункту 29 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 09 грудня 1994 року, статтю 6 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи.
При цьому, згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів зазначає, що доводи апеляційної скарги не спростовують правомірності висновків суду першої інстанції.
Положеннями ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.          
Розглянувши доводи ОСОБА_1 , викладені в апеляційній скарзі, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства України, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права, підстав для його скасування не вбачається, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.
Керуючись ст. ст. 241, 242, 243, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Київського окружного адміністративного суду від 17 січня            2022 року - без змін. 

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий-суддя:                                                                     В.П. Мельничук

                     Судді:                                                                      І.О. Лічевецький 

                                                                                                      О.М. Оксененко

Повний текст складено 06.04.2023 року.