Постанова
Іменем України
 
10 квітня 2023 року                                 
                                                
м. Київ 
 
провадження №33/824/1839/2023
 
Київський апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду цивільних справ        Мазурик О. Ф.            
 
розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу  ОСОБА_1 
 
на постанову Васильківського міськрайонного суду Київської області
 
в складі судді Поповича О. В.
 
від 13 січня 2023 року
 
у справі №362/4580/22 Васильківського міськрайонного суду Київської області
 
про притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 124, 122-4, ч. 4 ст. 130 КУпАП 
 
громадянина -  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянство України, який проживає за адресою:   АДРЕСА_1 
                                           
У С Т А Н О В И В:
 
20 жовтня 2022 року поліцейським СРПП ВП №1 Обухівського РУП старшим сержантом поліції Колясіним Н. О. складено протокол про адміністративне правопорушення серії ААД №318165 про те, що громадянин ОСОБА_2 , 20.10.2022, об 11 год. 20 хв.,                            в м. Васильків Київської області на вул. Покровська, 3, керував транспортним засобом автомобілем «Citroen С5», д.н.з. НОМЕР_1 , та не врахував дорожньої обстановки, не дотримався безпечного інтервалу та скоїв наїзд на припарковані транспортні засоби: а саме автомобіль «Ford Focus», д.н.з. НОМЕР_2 , та автомобіль «Skoda Octavia», д.н.з.                  НОМЕР_3 , чим порушив пункт 13.1, Правил дорожнього руху України (далі - ПДР України), за що відповідальність передбачена  ст. 124 КУпАП. При ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження.
 
В протоколі зазначено що до нього додаються схема з місця ДТП, пояснення водіїв та відео.
 
Також 20 жовтня 2022 року поліцейським СРПП ВП №1 Обухівського РУП старшим сержантом поліції Колясіним Н. О. складено протокол про адміністративне правопорушення серії ААД №318164 про те, що громадянин ОСОБА_1 , 20.10.2022, об 11 год. 20 хв., в м. Васильків Київської області, на вул. Покровська, 3, керуючи автомобілем «Citroen С5», д.н.з. НОМЕР_1 , скоїв дорожньо-транспортну пригоду, а саме наїзд на транспортні засоби: автомобіль «Ford Focus», д.н.з НОМЕР_2 , та автомобіль «Skoda Octavia», д.н.з. НОМЕР_3 , які були припарковані, після чого з місця пригоди зник, чим порушив вимоги п. 2.10. ПДР, за що відповідальність передбачена  ст. 122-4 КУпАП.
 
В протоколі зазначено що до нього додаються схема з місця ДТП та пояснення водіїв.
 
Крім того, 20 жовтня 2022 року поліцейським СРПП ВП №2 Обухівського РУП старшим сержантом поліції Бондаренком Р. В. складено протокол про адміністративне правопорушення серії ААБ №0151083 про те, що громадянин ОСОБА_1 , 20.10.2022, о 14 год. 20 хв., вживспиртні напої, а саме алкогольне пиво, після того як керував автомобілем та був причетним до ДТП 20.10.2022 об 11 год. 20 хв. в м. Васильків на               вул. Покровська, 3 за участю автомобіля «Ford Focus», д.н.з. НОМЕР_2 , та автомобіля «Skoda Octavia» д.н.з. НОМЕР_3 , чим порушив вимоги п. 2.10. є) Правил дорожнього руху України (далі - ПДР), за що відповідальність передбачена ч. 4 ст. 130 КУпАП.
 
В протоколі зазначено що до протоколу додаються пояснення, акт огляду та відео з бодікамери.
 
Постановою Васильківського міськрайонного суду Київської областівід 13 січня 2023 року ОСОБА_1 визнано винним у вчинені адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124 КУпАП, ст. 122-4 КУпАП, ч. 4 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 34 000,00 грн, із позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 3 (три) роки.
 
Не погоджуючись з вказаною постановою суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій посилався на невідповідність висновків суду першої інстанції фактичним обставинам справи, неправильним застосуванням норм матеріального права та порушення норм процесуального права судом першої інстанції.
                                  
В обґрунтування апеляційної скарги вказував, що суд першої інстанції не звернув увагу на те, що матеріали справи не містять жодних доказів, що саме ОСОБА_1 керував транспортним засобом 20.10.2022. Додав, що він не керував автомобілем «Citroen С5», д.н.з. НОМЕР_1 .
 
Вказав, що власника транспортного засобу можливо притягнути до адміністративної відповідальності лише за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху у разі їх фіксації працюючими в автоматичному режимі спеціальними технічними засобами.
 
Додав, що суд першої інстанції, всупереч вимог ст. 278 КУпАП, не здійснив належної підготовки до розгляду справи, не перевірив чи вірно складено протокол та притягнув його до адміністративної відповідальності, незважаючи на те, що він не керував транспортним засобом, не вчиняв ДТП, не покидав місце ДТП та не відмовлявся від проходження огляду на стан сп`яніння, а сам факт участі автомобіля, який знаходиться у його власності, в ДТП, не свідчить про наявність в його діях складу адміністративних правопорушень. 
 
Вважав, що його помилково притягнуто до відповідальності за порушення, передбачені   ст. 124 та ст. 122-4 КУпАП, оскільки він не вчиняв ДТП та не покидав місце ДТП, а сам факт його відмови від проходження огляду не утворює склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.  4 ст. 130 КУпАП.
 
Додав, що його відмова від надання пояснень, передбачена ст. 63 Конституції України та не є підставою для визнання його винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ст. 122-4, ч. 4 ст. 130 КУпАП.
 
За вказаних обставин просив скасувати постановуВасильківського міськрайонного суду Київської області від 13.01.2023 та закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.
 
Разом з апеляційною скаргою скаржник також подав клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Васильківського міськрайонного суду Київської області від 13.01.2023.
 
Обґрунтовуючи поважність причини пропуску строку на апеляційне оскарження, посилався на те, що копію постанови отримав лише 14.02.2023. Додав, що постанова була надіслана судом до ЄДРСР 20.01.2023 та оприлюднення 23.01.2023. 
Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, суд вважає, що клопотання підлягає задоволенню, з наступних підстав.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 294 КУпАП, постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови.
 
Згідно ст. 289 КУпАП, у разі пропуску строку на оскарження постанови суду з поважних причин, його може бути поновлено за заявою особи.
 
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 285 КУпАП, постанова по справі про адміністративне правопорушення оголошується негайно після закінчення розгляду справи. Копія постанови протягом трьох днів вручається або висилається особі, щодо якої її винесено. Копія постанови в той же строк вручається або висилається потерпілому на його прохання.
 
Як вбачається з матеріалів справи 13.01.2023 судом першої інстанції винесено оскаржувану постанову.
 
З апеляційною скаргою ОСОБА_1 звернувся 13.03.2023, тобто з пропуском строку, передбаченого ст. 294 КУпАП.
 
Разом з тим, як вже зазначалось вище, в клопотанні про поновлення строку скаржник зазначив, що копію оскаржуваної постанови отримав 14.02.2023, тому просив визнати причини пропуску строку поважними.
 
Дійсно, як вбачається з матеріалів справи, постанову винесено 13.01.2023. Разом з тим, копію постанови ОСОБА_1 отримав 14.02.2023, що підтверджується розпискою                   (а. с. 26).
 
Крім того, суд перевірив та враховує посилання скаржника про те, що постанова була надіслана до ЄДРСР 20.01.2023.
 
З огляду на викладене, суд вважає, що наведені скаржником причини пропуску строку на апеляційне оскарження ухвали суду є поважними.
Також суд враховує, що частина перша статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (надалі - Конвенція) передбачає, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
У своїй практиці Європейський суд з прав людини звертав увагу, що «стаття 6  Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права" (рішення від 4 грудня 1995 року у справі «Белле проти Франції» (Bellet v. France), Series A № 333-B, crop. 42, пункт 36).
Ураховуючи викладене та виходячи з принципу верховенства права, положень статей           21, 22 Конституції України щодо непорушності конституційних прав особи, положень              ст. 6 Конвенції, яка гарантує права особи на доступ до суду і справедливий розгляд його справи судом, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення клопотання та поновлення  строку на апеляційне оскарження постанови Васильківського міськрайонного суду Київської області від 13.01.2023.
 
У судове засідання, призначене на 10.04.2023  ОСОБА_1   не з`явився, про день, час та місце розгляду апеляційної скарги повідомлений своєчасно та належним чином.
 
Згідно ч. 6 ст. 294 КУпАП, неявка в судове засідання особи, яка подала скаргу, не перешкоджає розгляду справи, крім випадків, коли є поважні причини неявки або в суду відсутня інформація про належне повідомлення цих осіб. 
 
ОСОБА_1 не звертався до суду з клопотанням про відкладення судового засідання, призначеного на 10.04.2023, з зазначенням  поважних причин і такі докази до суду не подавалися.
 
За наведених обставин, суд вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу без участі ОСОБА_1 у судовому засіданні.
 
Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, вивчивши та перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши наявні у справі докази, перевіривши доводи апеляційної скарги, викладені скаржником, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено, що 20.10.2022 року, об 11 год. 20 хв., в                        м. Васильків Київської області, на вул. Покровська, 3, ОСОБА_1 керував автомобілем «Citroen С5», д.н.з. НОМЕР_1 , та не врахував дорожньої обстановки, не дотримався, безпечного інтервалу та скоїв наїзд на припарковані транспортні засоби: а саме автомобіль «Ford Focus», д.н.з. НОМЕР_2 , та автомобіль «Skoda Octavia», д.н.з.               НОМЕР_3 , в результаті чого автомобілі отримали механічні пошкодження та залишив місце дорожньо-транспортної пригоди, до якої він причетний.
Крім того, встановлено, що 20 жовтня 2022 року, о 14 годині 20 хвилин, водій                   ОСОБА_1 , після дорожньо-транспортної пригоди за його участю та до проведення уповноваженою особою медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного сп`яніння, вжив спиртні напої, а саме алкогольне пиво. Від проходження огляду у встановленому законом порядку відмовився.
Розглядаючи матеріали справи про адміністративне правопорушення, суд першої інстанції дійшов висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушень, передбачених ст. 124, 122-4 та ч. 4 ст. 130 КУпАП. Суд вважав, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень повністю доведена належними та допустимими доказами у розумінні ст. 251 КУпАП а саме: протоколами про адміністративне правопорушення від 20 жовтня 2022 року серії ААБ № 151083, серії ААД № 318165, серії ААД № 318164, актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, схемою місця ДТП від 20 жовтня 2022 року, показами свідків, письмовими поясненнями інших учасників дорожньо-транспортної пригоди, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, відеозаписом від 20 жовтня 2022 року, з якого чітко вбачається, що ОСОБА_1 :
- підтвердив факт вчинення дорожньо-транспортної пригоди, та факт залишення місця ДТП;
- відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння;
- підтвердив, що після вчинення дорожньо-транспортної пригоди, вжив алкогольний напій, пляшку пива.
Суд апеляційної інстанції погоджується з таким висновком суду, з огляду на таке.
 
Відповідно до п. 13.1 ПДР України, водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу. 8
Відповідальність за статтею 124 КУпАП передбачена за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.
Згідно з пунктом 2.10 (а) ПДР України, у разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди, водій зобов`язаний негайно зупинити транспортний засіб і залишитися на місці пригоди.
Відповідальність за статтею 122-4 КУпАП передбачена за залишення водіями транспортних засобів, іншими учасниками дорожнього руху на порушення встановлених правил місця дорожньо-транспортної пригоди, до якої вони причетні.
Відповідно до п. 2.10 (є) ПДР України, у разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди водій зобов`язаний до проведення медичного огляду не вживати без призначення медичного працівника алкоголю, наркотиків, а також лікарських препаратів, виготовлених на їх основі (крім тих, які входять до офіційно затвердженого складу аптечки).
Відповідальність за частиною 4 статті 130 КУпАП передбачена за вживання особою, яка керувала транспортним засобом після дорожньо-транспортної пригоди за її участю алкоголю, наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів, а також лікарських препаратів, виготовлених на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником), або після того, як транспортний засіб був зупинений на вимогу поліцейського, до проведення уповноваженою особою медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, чи до прийняття рішення про звільнення від проведення такого огляду.
Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, серед ряду завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності із законом.
Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
З аналізу вищенаведених положень законодавства можна дійти висновку, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення для встановлення доведеності вини особи, яка притягається до адміністративної відповідальності у вчиненні правопорушень, передбачених ст. ст. 122-4, 124 КУпАП та ч. 4 ст. 130 КУпАП, є з`ясування факту наявності події і складу адміністративних правопорушень. Таким чином, встановленню підлягають саме факти вчинення правопорушень передбачених ст. ст. 122-4, 124 КУпАП та ч. 4 ст. 130 КУпАП. 
Отже, у даній справі з`ясуванню підлягають факти вчинення ДТП ОСОБА_1 та залишення місця події, до якої він причетний, а також факт вживання ОСОБА_1 алкогольних напоїв після ДТП за його участю, до проведення уповноваженою особою медичного огляду з метою становлення стану алкогольного сп`яніння.
Згідно статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Скаржник помилково вважає, що судом неповно встановлено обставини справи, що мають значення для правильного вирішення справи та визнано його винним за відсутності доказів керування транспортним засобом і це свідчить про порушення судом першої інстанції норм процесуального права, що є підставою для скасування постанови суду, з огляду на наступне.
Пунктом 3 розділу 1 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом Міністерства Внутрішніх Справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09.11.2015 №1452/735 (далі - Інструкція) визначено ознаки алкогольного сп`яніння.
 
У відповідності п. 7 розділу 1 Інструкції у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 КУпАП.
 
За ч. 2 ст. 266 КУпАП огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.
 
У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я (ч. 3 ст. 266 КУпАП).
 
Частиною 6 статті 266 КУпАП передбачено направлення особи для проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду здійснюються в порядку, передбаченому Кабінетом Міністрів України.
 
Пунктом 6 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції і проведення такого огляду, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 17.12.2008 №1103 (далі - Порядок)  передбачено, що водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я.
 
За приписами п. 8 Порядку у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я, поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду. 
 
Таким чином, положення частини ч. 4 ст. 130 КУпАП передбачають відповідальність саме за вживання алкогольних напоїв, які кореспондуються з п. 2.10 є) ПДР України, який встановлює заборону водію, який причетний до ДТП, на вживання алкоголю до проведення медичного на відміну від положень ч. 1 ст. 130 КУпАП, яка встановлює відповідальність за керування транспортними засобами у стані алкогольного сп`яніння чи відмову від проходження огляду, що кореспондується з порушеннями п. 2.9 а) та п. 2.5 ПДР України відповідно.
 
Отже, перевіряючи обставини порушення ОСОБА_1 , п. 2.10 є), викладені у протоколі, суд мав встановити саме факт вживання алкоголю, а не факт керування ОСОБА_1 у стані алкогольного сп`яніння чи факт його відмови від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.
 
Як вбачається із протоколу про адміністративне правопорушення серії  ААБ №0151083 від 20.10.2022 вбачається, що ОСОБА_1 , 20.10.2022, о 14 год. 20 хв., вживавспиртні напої, а саме алкогольне пиво, після того як керував автомобілем «Citroen С5», д.н.з. НОМЕР_1 , та був причетним до ДТП, яке відбулося 20.10.2022, об 11 год. 20 хв., в                         м. Васильків на вул. Покровська, 3 за участю автомобіля «Ford Focus», д.н.з. НОМЕР_2 та автомобіля «Skoda Octavia», д.н.з. НОМЕР_3 . В протоколі зазначено, що водій від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився в присутності двох свідків, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 (а.с. 1).
 
З акту огляду на стан сп`яніння ОСОБА_1 вбачається, що у останнього виявлені наступні ознаки сп`яніння: різкий запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода, нерозбірлива мова. Також вбачається, що ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів у присутності свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 (а.с. 7).
 
В письмових поясненнях свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , останні засвідчили виявлені ознаки сп`яніння у ОСОБА_1   та засвідчили, що ОСОБА_1 в їх присутності відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння у медичному закладі та із застосуванням приладу «Drager Alcotest-6810» (а.с. 9).
 
В письмових поясненнях ОСОБА_1 зазначив, що з урахуванням положень ст. 63 Конституції України він відмовився від надання пояснень (а. с. 12).
 
З акту огляду та тимчасового затримання транспортного засобу вбачається, що поліцейський, в присутності свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , здійснив огляд та тимчасове затримання автомобіля «Citroen С5», д.н.з. НОМЕР_1 , з подальшою передачею для зберігання на спеціальний майданчик, а транспортний засіб для його примусового переміщення прийняв ОСОБА_5 . Також в акті зазначено, пошкодження автомобіля та що до нього додаються ключі від автомобіля (а.с. 13).
 
На перевірку доводів апеляційної скарги, судом досліджено відеозапис з бодікамери поліцейського, що міститься на а.с. 14 в матеріалах справи, щодо яких суд зазначає наступне.
 
З відеозапису вбачається, що поліцейський підходить до автомобіля «Citroen С5», д.н.з. НОМЕР_1 , в якому на місце водія з відкинутою спинкою сидіння знаходився                    ОСОБА_1 , який повідомив поліцейському що він спав у автомобілі. В ході спілкування поліцейський задав питання, щодо його причетності до ДТП, на що ОСОБА_1 , з поміж багатьох різних заперечень, відповів, що він дійсно вчинив ДТП, однак з власниками інших автомобілів вони вже поспілкувалися та все вирішили. Крім того на запитання поліцейського щодо залишення місця ДТП, ОСОБА_1 повідомив, що він не залишав місце ДТП, а лише проїхав 100 мерів додому. На запитання поліцейського про вживання алкоголю після ДТП ОСОБА_1 повідомив, що вживав алкоголь, а саме випив пляшку пива, оскільки вже не керував автомобілем.
Апеляційний суд погоджується з доводами скаржника про те, що відеозаписи, які знаходяться у матеріалах справи, дійсно не є безперервними, однак їх об`єму достатньо для з`ясування обставин та фактів, які підлягають встановленню, а саме факту вчинення ОСОБА_1 ДТП, факту залишення місця ДТП та факту вживання ОСОБА_1 алкоголю після причетності до ДТП. Відеозаписами зафіксовано, що ОСОБА_1 визнав всі вищевказані факти під час спілкування з поліцейськими.
Більше того, зазначені вище протокол, акт огляду, акт тимчасового затримання автомобіля, пояснення свідків є доказами у розумінні ст. 251 КУпАП і такі докази зібрано уповноваженою особою у відповідності до положення статті 255 КУпАП.
У відповідності до рішення ЄСПЛ від 21.07.2011 по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерії доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростованих презумпцій факту.
Таким чином, суд апеляційної інстанції вважає, що вина ОСОБА_1 в порушенні          п. 2.10 (є) ПДР України випливає із сукупності наявних в матеріалах справи доказів, а саме: протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ №0151083 від 20.10.2022 та відеозапису з  бодікамери, на яких ОСОБА_1 особисто визнав, що випив пляшку пива після ДТП, тобто визнав факт вживання алкоголю, після ДТП до якого був причетний.
 
Таким чином, суд першої інстанції, з урахуванням наявних в матеріалах справи доказів, в їх сукупності, дійшов вірного висновку про те, що такими доказами підтверджується факт порушення ОСОБА_1 п. п. 2.10.є ПДР, внаслідок чого було складено протокол серії ААБ №0151083.
Суд відхиляє доводи скаржника стосовно того, що в матеріалах справи відсутні докази керування ним транспортним засобом, оскільки такі докази спростовуються наявним в матеріалах справи відеозаписом, з якого вбачається, що ОСОБА_1 визнав факт керування транспортним засобом, більше того, визнав факт скоєння ДТП, залишення місця ДТП та вживання алкоголю після ДТП, до якої був причетний.
З цих же підстав, апеляційний суд відхиляє доводи скаржника, щодо порушення судом першої інстанції положень ст. 278 КУпАП, оскільки відеозаписом підтверджуються всі фактичні обставини, що викладені у протоколах відносно ОСОБА_1 , а за таких обставин, висновок суду про винуватість ОСОБА_2 у вчиненні адміністративних правопорушень є правомірним. 
З цих же підстав, апеляційний суд відхиляє доводи скаржника про те, що сам факт участі його автомобіля в ДТП не свідчить про наявність в його діях складу адміністртаиного правопорушення. 
Матеріали справи не містять належних доказів, які б спростовували викладені у протоколі факти вживання алкогольних напоїв ОСОБА_1 , який вчинив та залишила місце ДТП, до проведення уповноваженою особою медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного сп`яніння.
Апеляційний суд погоджується з доводами скаржника про те, що сама по собі  відмова від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння не утворює складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 130 КУпАП, однак у даній справі було встановлено факт вживання алкоголю ОСОБА_1 після ДТП, до якої він був причетний, тому такі доводи не свідчать про порушення прав ОСОБА_1 та не є підставою для скасування постанови суду першої інстанції.
Також скаржник вказував на те, що його відмова надавати пояснення, з посиланням на ст. 63 Конституції України не може бути єдиним доказом його вини, оскільки відсутність пояснень не свідчить про те, що він скоїв адміністративне правопорушення. Однак суд першої інстанції визнав ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ст. 122-4 та ч. 4 ст. 130 КУпАП, враховуючи всі докази наявні в матеріалах справи в їх сукупності. Таким чином, відмова ОСОБА_1 надавати пояснення не стала підставою для визнання його винуватості, а була врахована судом разом з іншими доказами для встановлення обставин зазначених у протоколах.
В апеляційній скарзі скаржник просив скасувати постанову суду першої інстанції також в частині визнання його винним у вчиненні правопорушень передбачених ст. ст. 122-4, 124 КУпАП, однак доводи апеляційної скарги фактично зводяться до відсутності доказів керування ним автомобіля, а за встановлених обставин визнання факту здійснення та залишення місця ДТП, судом першої інстанції, вірно взято до уваги усі докази в сукупності та надано їм оцінку. 
 
Таким чином, за обставин визнання ОСОБА_1 фактів, що підлягали встановленню, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про порушення ОСОБА_1 п. 2.10 (а) п. 13.1 ПДР України.
Таким чином, висновок суду першої інстанції щодо доведеності вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушення, передбачених ст. 122-4, ст. 124,  ч. 4 ст. 130 КУпАП є правомірним.
Отже, суд першої інстанції при розгляді даної справи повною мірою дотримався вимог ст. 245, 251, 252, 266, 278, 280, 283 КУпАП, правильно встановив всі фактичні обставини справи та дійшов обґрунтованого висновку про наявність в діях водія                            ОСОБА_1 складів адміністративних правопорушень, передбачених ст. 122-4, ст. 124,  ч. 4 ст. 130 КУпАП.
За таких обставин, відсутні підстави для скасування постанови суду першої інстанції та закриття провадження в справі про притягнення  ОСОБА_1  до адміністративної відповідальності.
На підставі викладеного та керуючись ст. 289, 294  КУпАП
П О С Т А Н О В И В:
Клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Васильківського міськрайонного суду Київської областівід                        13 січня 2023 року - задовольнити.
Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Васильківського міськрайонного суду Київської області від 13 січня 2023 року.
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
 
Постанову Васильківського міськрайонного суду Київської областівід 13 січня 2023 року стосовно ОСОБА_1 -  залишити без змін.
Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.
Суддя                                                                                                                      О. Ф. Мазурик