ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 639/2431/21                        Головуючий суддя І інстанції Гаврилюк С. М.
Провадження № 22-ц/818/204/23                Суддя доповідач Яцина В.Б.
Категорія: про стягнення аліментів
П О С Т А Н О В А
 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12 квітня 2023 року                                                                                 м. Харків.
Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:
головуючого Яцини В.Б.
суддів колегії  Бурлака І.В., Мальованого Ю.М., 
за участю секретаря судового засідання Супрун Я.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу  ОСОБА_1 , яка діє в інтересах ОСОБА_2 на рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 07 вересня 2022 року, у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа: ОСОБА_4 , про стягнення аліментів на утримання повнолітньої доньки,-
в с т а н о в и в:
У квітні 2021 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 , третя особа ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої доньки, направлена позивачем на адресу суду засобами поштового зв`язку, згідно штампу 12.04.2021, в якій позивач просив стягнути з відповідача на його користь аліменти на утримання повнолітньої доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку, щомісячно на період навчання, починаючи з дня подачі позовної заяви, але не більше ніж до досягнення двадцяти трирічного віку, за умови, що вона буде продовжувати навчання.
Позов мотивовано тим, що ОСОБА_2 перебував у шлюбі з ОСОБА_3 з 01.07.2000 по 27.06.2017 . У шлюбі в них народилась дочка ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . З 2017 року позивач проживає окремо з відповідачем, їх спільна дочка проживає разом з позивачем та зареєстрована за однією з позивачем адресою: АДРЕСА_1 . У листопаді 2017 року позивач звернувся до Жовтневого районного суду м. Харкова з позовом про стягнення з відповідача аліментів на утримання неповнолітньої доньки, та рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 24.04.2018 позов задоволено, стягнуто з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітньої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі в розмірі 1200,00 грн. щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 21.11.2017 і до досягнення дитиною повноліття.
Позивач зазначає, що донька постійно проживає разом з ним та знаходиться на повному його утриманні та вихованні; відповідач ніяким чином не піклується про доньку, не забезпечує матеріально. 12.03.2021 донці виповнилось 18 років та ОСОБА_2 є студенткою Київського національного лінгвістичного університету Міністерства освіти і науки України, контрактної денної форми навчання на період з 21.09.2020 до 30.06.2024, зі ступеню перший (бакалаврський) рівень вищої освіти відповідно до Договору № 6311-0064 від 09.09.2020, за умовами п. 5.2 якого загальна вартість освітньої послуги на весь строк навчання становить 142440,00 грн., вартість освітньої послуги на рік навчання – 35610,00 грн.; за семестр – 17805,00 грн. Позивачем сплачено за навчання 19.09.2020 – 17805,00 грн.; 05.03.2021 – 2805,00 грн., 26.03.2021 – 3000,00 грн.
ОСОБА_2 ніде не працює, стипендію не отримує, їй необхідно щодня їздити до університету та повертатися до дому на громадському транспорті, роздруківка лабораторних, контрольних та курсових робіт призводить до витрат. Оскільки донька навчається на денній формі навчання, вона не має можливості працювати. Наразі всі витрати на утримання доньки несе позивач, оскільки відповідач після досягнення дочкою повноліття припинила сплачувати аліменти на її утримання.
Вказує, що відповідач здорова, працездатна, офіційно не працює, інших стягнень за виконавчими листами не має та в неї відсутні особи, які перебувають на її утриманні.
У червні ОСОБА_3 звернулась до суду з відзивом на позов в якому відповідач просить відмовити у задоволенні позовних вимог, зазначивши, що вона самостійно виконувала свій обов`язок щодо сплати аліментів та перераховувала грошові кошти на утримання доньки, які отримувались позивачем. Останні півроку позивач почав приховувати місце проживання з донькою та припинив отримувати аліменти за місцем реєстрації, однак, після подання ним виконавчого листа про стягнення аліментів та відкриття виконавчого провадження відповідачем повністю сплачено недотриману ним суму аліментів на депозитний рахунок виконавчої служби. Відповідач зазначає, що дійсно, вона є працездатною, але не працює, оскільки не має змоги внаслідок необхідності постійного догляду за немічною матір`ю. Після досягнення особою 18-річного віку вона втрачає статус дитини, а отже, загальні норми щодо захисту прав дитини та обов`язку батьків щодо забезпечення достатнього рівня життя цієї особи до правовідносин дорослих повнолітніх осіб не застосовуються. За приписами ст. 199 СК України, та як неодноразово вказував Верховний суд у постановах від 06.08.2018 у справі № 748/2340/17, від 20.05.2020 у справі № 635/1139/17, від 05.06.2019 у справі № 754/866/18, в ухвалі від 30.03.2018 у справі № 712/9488/17, обов`язок батьків утримувати повнолітню доньку, сина, які продовжують навчання, не є безумовним, та аліменти можуть стягуватися лише у зв`язку з навчанням та лише за наявності у батьків достатнього доходу. Відповідач ОСОБА_3 є непрацюючого особою, єдиним місцем її проживання є квартира на АДРЕСА_1 , де відповідач проживає разом зі своєю матір`ю. Мати відповідача є інвалідом першої групи внаслідок новоутворення головного мозку, розвиток її хвороби призвів до повної сліпоти та мати відповідача потребує постійного стороннього догляду. Внаслідок необхідності догляду за матір`ю відповідач змушена була припинити підприємницьку діяльність (надання перукарських послуг салону краси) та на даний момент відповідач не має постійного доходу, єдиним її заробітком є періодичне надання перукарських послуг у себе вдома, при цьому пенсія матері не становить прожиткового мінімуму.
25.11.2021 від третьої особи ОСОБА_2 до суду надійшли письмові пояснення, в яких просить позов задовольнити у повному обсязі, посилаючись на те, що її мати – відповідач у справі з 2017 року ніякої участі у її вихованні та утриманні не приймала, не піклувалась про неї. Відповідач працює, має у власності майно. Посилання відповідача на те, що вона доглядає свою мати – ОСОБА_5 , не може бути прийняте до уваги, оскільки мати відповідача перебуває у шлюбі, має чоловіка, який піклується про неї, вони разом отримують державну допомогу. ОСОБА_2 зазначає, що вона є студенткою Київського національного лінгвістичного університету Міністерства освіти і науки України, контрактної денної форми навчання на період з 21.09.2020 до 30.06.2024, зі ступеню перший (бакалаврський) рівень вищої освіти відповідно до Договору № 6311-0064 від 09.09.2020.
22 лютого 2022 року позивач подав до суду в порядку статті 49 ЦПК України заяву, у якій просив стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання повнолітньої доньки – ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку щомісячно на період навчання, починаючи з дня подачі позовної заяви, але не більше ніж до 26.09.2021. Рішення суду в частині стягнення аліментів за один місяць допустити до негайного виконання. Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 50 000 грн.
07.09.2022 представник відповідача адвокат Орел В.В. подав до суду письмові пояснення, в яких зазначає про те, що спільна донька сторін ОСОБА_2 навчалася у Київському національному лінгвістичному університеті у період з 21.09.2020 по 26.09.2021 та була відрахована зі складу студентів Університету з 27.09.2021 за порушення умов договору (як така, що не приступила до занять і не сплатила за навчання в Університеті), що підтверджується довідкою № 51 від 09.02.2022, виданою Київським національним лінгвістичним університетом, та не заперечується сторонами справи. Єдина витрата позивача за навчання дочки підтверджена належним доказом – дублікатом квитанції 0.0.2067604671.1 від 26.03.2021 на суму 3000,00 грн. Інші квитанції, сплачені позивачем до досягнення ОСОБА_2 повноліття, не входять до предмету доказування. Сторона відповідача зазначає, що обрання навчального закладу, вартість навчання, відповідність здібностей доньки до вимог навчального закладу та інші обставини позивачем вирішувались в односторонньому порядку, без повідомлення та обговорення із відповідачем, з чого можна зробити висновок, що позивач виходив з того, що він цілком здатний оплатити суму за навчання доньки. В матеріалах справи відсутнє підтвердження матеріального стану позивача та третьої особи, які б могли підтвердити потребу у матеріальній допомозі.
Зазначив, що відповідач з 2019 року по теперішній час не працює, та не має змоги працювати внаслідок необхідності постійного догляду на матір`ю, яка є інвалідом першої групи та потребує постійного піклування та фінансової допомоги. Також, відповідач на підставі приписів ст. ст. 44, 83 ЦПК України заперечує проти дослідження судом пояснень третьої особи від 22.11.2021 разом з додатками та позовної заяви в порядку ст. 49 ЦПК України від 22.02.2022 разом із доказами, за виключенням Довідки № 51 від 09.02.2022, виданої Київським національним лінгвістичним університетом. Сторона відповідача просить врахувати надані письмові пояснення та відмовити у задоволенні позову.
Ухвалою суду від 07.09.2022 заяву ОСОБА_2 від 22.02.2022 про збільшення розміру позовних вимог залишено без розгляду.
Рішенням Жовтневого районного суду м.Харкова від 07 вересня 2022 року позов ОСОБА_2 задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_3 а користь ОСОБА_2 аліменти на утримання повнолітньої доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів щомісячно, за період навчання ОСОБА_4 у Київському національному лінгвістичному університеті Міністерства освіти і науки України, починаючи з 12.04.2021 по 26.09.2021.
У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
В апеляційній скарзі представник ОСОБА_2 , - ОСОБА_1 просить рішення змінити в частині визначення розміру аліментів, та стягнути з позивача аліменти на утримання повнолітньої доньки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі2/3 частини всіх видів заробітку, щомісячно на період навчання, починаючи з дня подачі позовної заяви до 26.09.2021 року.
Скарга мотивована тим, що позивачем було сплачено за рік навчання з 27.09.2020 по 26.09.2021 року крім того ОСОБА_4 проживала разом з позивачем, навчалася та своїх доходів не от римувала, а відповідачка фактично ухилялася від надання матеріальної допомоги своїй доньці, хоча виходячи з рівності прав та обов`язків батьків по відношенню до своїх дітей, зобов`язана була сплачувати аліменти на повнолітню доньку, яка продовжує навчання.
Вказує, що справа знаходилася у суді з квітня 2021 року, рішення прийнято не було, відповідач свої обов`язки не виконувала, своїми заперечення та різними документами вводила суд в оману, а позивач в свою чергу не мав можливості самостійно утримувати доньку та одночасно сплачувати за її навчання.
Зазначає, що в матеріалах справи знаходиться інформація з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, з якого вбачається, що на праві власності відповідачу належить майно.
Ці фактичні обставини, обґрунтування та докази судом першої інстанції не були досліджені належним чином та не були враховані при прийнятті рішення, що є порушенням норм матеріального та процесуального права.
Колегія суддів, відповідно до ст.ст. 367, 368 ЦПК України вислухала доповідь суддю-доповідача, пояснення усіх учасників справи, перевірила законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги і вважає, що скарга не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
У статті 263 ЦПК України визначено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Вказаним вимогам рішення суду першої інстанції відповідає.
Судом першої інстанції встановлено, що  ОСОБА_2 та ОСОБА_3 мають спільну доньку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , виданим Червонозаводським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції 07.09.2011 (а.с.15 т.1).
ОСОБА_4 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується довідкою про реєстрацію місця проживання особи (а.с.19 т.1), та з 2017 року постійно проживає разом з батьком ОСОБА_2 , що не заперечується сторонами у справі.
За рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 24.04.2018 у справі № 639/6911/17 , яке набрало чинності 05.06.2018, з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 стягнуті аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі в розмірі 1200,00 грн. щомісяця, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 21.11.2017 й до досягнення дитиною повноліття (а.с.26-28 том 1).
Відповідно до постанови державного виконавця Міжрайонного ВДВС по Холодногірському та Новобаварському районах у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) від 22.04.2021 ВП № 64086279, виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 639/6911/17, виданого Жовтневим районним судом м. Харкова 09.12.2020 про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі в розмірі 1200,00 грн. щомісяця, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 21.11.2017 й до досягнення дитиною повноліття, закінчено з підстав виконання рішення у повному обсязі та відсутністю заборгованості на момент повноліття дитини (а.с.168-169 том 1).
Згідно з наданою позивачем довідкою № 556 від 08.12.2020, ОСОБА_4 є студенткою 1 курсу факультету перекладознавства Київського національного лінгвістичного університету Міністерства освіти і науки України, контрактної денної форми навчання на період з 21.09.2020 до 30.06.2024, зі ступеню перший (бакалаврський) рівень вищої освіти (а.с.20 том 1).
Відповідно до Договору № 6311-0064 від 09.09.2020, загальна вартість освітньої послуги на весь строк навчання становить 142440,00 грн., вартість освітньої послуги на рік навчання – 35610,00 грн, за семестр – 17805,00 грн (а.с.21-22 том 1).
Згідно з довідкою № 51 від 09.02.2022, ОСОБА_4 дійсно була студенткою факультету перекладознавства денної форми здобуття освіти Київського національного лінгвістичного університету Міністерства освіти і науки України.
ОСОБА_2 навчалась на контрактній основі та була відрахована зі складу студентів Університету з 27.09.2021 за порушення умов договору (як така, що не приступила до занять і не сплатила за навчання в Університеті). Період навчання з 21.09.2020 по 26.09.2021.
Вирішуючи спір про стягнення аліментів та частково задовольняючи вимоги позивача, суд першої інстанції виходив з обґрунтованості та доведеності позовних вимог, встановивши, що оскільки 12.03.2021 року ОСОБА_2 досягла повноліття ІНФОРМАЦІЯ_3 , право на утримання, як повнолітня особа, яка продовжує навчання, на строк навчання ОСОБА_2 має з 12.03.2021 по 26.09.2021.
Зазначено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, яким є 12.04.2021 (дата направлення позивачем позову до суду), що відповідає вимогам ст.191 СК України.
Апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.
Відповідно до статті 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.
Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.
Згідно із положеннями ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і в зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.
Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років.
За змістом статей 191, 200 СК України аліменти присуджуються рішенням суду від дня пред`явлення позову. Суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.
Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів, суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.
Пунктом 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" № 3 від 15 травня 2006 року роз`яснено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.
При встановленні потреби в утриманні повнолітньої дитини суд повинен враховувати всі джерела, що утворюють її дохід, обов`язок обох батьків з надання відповідної матеріальної допомоги та спроможність останніх її надавати.
З матеріалів справи вбачається, що мати відповідача ОСОБА_5 є інвалідом першої групи, перебуває на обліку в Слобожанському об`єднаному УПФУ в м. Харкові та отримує пенсію по інвалідності, загальний розмір якої за період з листопада 2020 по квітень 2021 склав 11439,42 грн. (а.с.89,90 том 1).
Згідно з рішенням Харківського районного суду Харківської області від 07.03.2019 у справі № 635/6100/18, яке набрало законної сили 09.04.2019, шлюб, укладений 23.09.2003 між ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , розірвано (а.с.170-171 т.1).
Відповідач ОСОБА_3 , відповідно до довідки УСЗН Адміністрації Слобідського району Харківської міської ради № 1031 від 06.01.2022 має на утриманні ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та з 01.12.2021 до 30.11.2022 ОСОБА_3 призначено допомогу – компенсацію з надання соціальних послуг особі з інвалідністю 1 групи у розмірі 2393,00 грн. (а.с.167-168 т.1).
З Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта від 07.09.2021 вбачається, що ОСОБА_3 на праві приватної власності належить: 
-квартира АДРЕСА_2 на підставі договору купівлі-продажу квартири, посвідченого приватним нотаріусом ХМНО Мангушевою О.С. 12.08.2021 за р. № 1052; 
-квартира АДРЕСА_3 на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом ХМНО Жовнір В.В. за р. № 5495, рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 24.11.2020; 
-квартира АДРЕСА_4 на підставі договору дарування, посвідченого приватним нотаріусом ХМНО Бєсєда Т.Д. 31.10.2019 р. № 801 (а.с.151-153 том 1).
Згідно з відомостями з Державного реєстру фізичних осіб – платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків № Д/00062/20-40-76-02-12, станом на 17.01.2022 інформація про доходи ОСОБА_3 за період з І кварталу 2021 по 3 квартал 2021 відсутні (а.с.201 том 1).
Нормами ч. 1 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
У статті 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Ці дані встановлюються такими засобами:
1) письмовими, речовими і електронними доказами;
2) висновками експертів;
3) показаннями свідків.
У статті 77 ЦПК України вказано про належність доказів:
1. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.
2. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
3. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.
4. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.
У статті 78 ЦПК України зазначено про допустимість доказів:
1. Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом.
2. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Згідно до ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.
Про достатність доказів вказано у ст. 80 ЦПК України: 
1. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
2. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Отже, судом встановлено, що ОСОБА_2 , яка є дочкою відповідача, на день звернення до суду не досягла 23 років, продовжувала навчання до 27.09.2021 року, не працює, навчання на денній формі позбавляло останню можливості працевлаштуватися та отримувати певний дохід, у зв`язку з чим вона є такою, що потребує матеріальної допомоги.
Відповідач в свою чергу є працездатною особою, враховано матеріальний стан відповідачки, яка має на праві приватної власності три квартири в м. Харкові.

Матеріали справи не містять відомостей про наявність та розмір доходу позивача, наявності у нього права власності на нерухоме майно.
Так, при визначенні розміру аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання, мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження.
Проте, ані в позовній заяві, ані в апеляційній скарзі не зазначено вартість таких витрат та не надано суду жодних доказів на підтвердження витрат дитини ОСОБА_2 , пов`язаних саме її з навчанням.
Сам по собі факт навчання дитини в навчальному закладі не може бути підставою для призначення аліментів у заявленому позивачем розмірі, а має бути визначена потреба у них повнолітньої дитини, що слід довести відповідним чином.
Таким чином, позивачем не обґрунтована потреба ОСОБА_2 в матеріальній допомозі у зв`язку із навчанням у визначеному ним у позовній заяві розмірі.
Також, в апеляційній скарзі представник позивача просить визначити розмір аліментів у розмірі 1/3 частини заробітку, проте дана вимога виходить за межі позовних вимог, оскільки ухвалою суду від 07.09.2022 заяву ОСОБА_2 від 22.02.2022 про збільшення розміру позовних вимог залишено без розгляду.
Враховуючи солідарний обов`язок батьків утримувати дітей, суд першої інстанції дійшов до обґрунтованого висновку про наявність підстав для стягнення аліментів у розмірі 1/6 частини заробітку, що відповідає принципу розумності і справедливості, не порушує прав платника та одержувача аліментів.
Посилання представника позивача на неналежне повідомлення позивача про час та місце розгляду справи не знайшло свого підтвердження.
Так в заявах ОСОБА_2 та третьої особи ОСОБА_2 на адресу суду зазначено адресу для листування- місцезнаходження адвоката Бієнко С.М.
З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 , отримала електронний лист з повідомлення про час та місце розгляду справи.(а.с.9 т.2).

З огляду на те, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з дотриманням вимог закону, доводи скарги не спростовують висновки районного суду, колегія суддів на підставі ст. 375 ЦПК України залишає без задоволення апеляційну скаргу, а оскаржене рішення – без змін.
Передбачених ст. 141 ЦПК України підстав для перерозподілу судових витрат не встановлено.
Керуючись ст.ст. 259, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст.ст. 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, суд апеляційної інстанції

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка діє в інтересах ОСОБА_2 – залишити без задоволення.

Рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 07 вересня 2022 року – залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня прийняття, і протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови виготовлено 13 квітня 2023 року

Головуючий –                                                 В.Б. Яцина

Судді -                                                                 І.В. Бурлака.

                                                                       Ю.М.Мальований.