КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

№ справи: 369/2081/21-ц
№ апеляційного провадження: 22-ц/824/6143/2023
Головуючий у суді першої інстанції: Ткаченко Ю.В.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Немировська О.В.
 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ
 
13 квітня 2023 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів:
          головуючий  - Немировська О.В., 
          судді - Махлай Л.Д., Ящук Т.І.
          секретар - Ольшевський П.М.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Вердикт Капітал» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення боргу за кредитним договором
за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю   «Вердикт Капітал»  на ухвалу Іванківського районного суду Київської області  від  17 серпня   2022 року,  
 
встановив:
в лютому 2021 року ТОВ «Вердикт Капітал» звернувся до суду з позовом, в якому просив стягнути з відповідачів заборгованість за кредитним договором.
Ухвалою Іванківського районного суду Київської області провадження по справі було закрито та стягнуто з  позивача на користь кожного з відповідачів витрати на правову допомогу в розмірі 10 000 грн. 
Не погоджуючись з вказаною ухвалою в частині  стягнення витрат на правову допомогу, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить в цій частині ухвалу  скасувати та відмовити в задоволенні заяви про стягнення витрат на правову допомогу.
Заслухавши доповідь судді Немировської О.В., пояснення представника позивача та відповідача ОСОБА_1 , дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.
В даному випадку, позивач в лютому 2021 року звернувся  до суду з позовом, в якому просив стягнути з відповідачів заборгованість за Кредитним договором №014/9967/73/60978, який був укладений 19.09.2007 між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_1 . Того ж дня між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_2 було укладено Договір поруки №2228/9967/322904.
Оскільки 18.12.2019 між АТ «Райффайзен Банк Аваль» та ПАТ «Оксі банк» було укладено Договір відступлення права вимоги, за яким останній набув право вимоги за Кредитним договором та Договором поруки. 18.12.2019 між ПАТ «Оксі Банк» та ТОВ «ФК «Профіт Капітал» було укладено Договір відступлення права вимоги №114/2-28-1, за яким ПАТ «Оксі банк» передав своє право вимоги за Кредитним договором та договором поруки.
26.12.2019 між ТОВ «ФК «Профіт Капітал» та ТОВ «Вердикт капітал» було укладено договір про відступлення права вимоги №2612-01, за яким ТОВ «Вердикт Капітал» набуло право вимоги за кредитним договором та договором поруки.
Разом з тим, в матеріали справи представником відповідачів було надано копію рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 14 квітня 2010 року, яким було задоволено позов ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та стягнуто з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 заборгованість в розмірі 55 742 грн. 18 коп. за кредитним договором №014/9967/73/60978 від 17.07.2007. 
Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 07 квітня 2021 року було замінено стягувача - ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» на його правонаступника - ТОВ «ФК «Профіт Капітал»  у виконавчому листі, виданому  на виконання рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 14 квітня 2010 року.
Відповідно до статті 59 Конституції України кожен має право на професійну правничу допомогу.
За вимогами статті 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Безоплатна правнича допомога надається в порядку, встановленому законом, що регулює надання безоплатної правничої допомоги.
Згідно з частиною першою статті 17 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
Згідно зі статтею 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.
За результатами розгляду справи відповідно до частин першої - третьої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються:
1) у разі задоволення позову - на відповідача;
2) у разі відмови в позові - на позивача;
3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує:
1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;
2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;
3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо;
4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
Відповідно до частини восьмої зазначеної статті розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Пунктом 3.2 Рішення Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009 передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема, в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.
Згідно з пунктом 4 частини першої статті 1 Закону України від 05 липня 2012 року № 5076-VI «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Так, у справі «Схід / Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (пункт 268).
У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року «Лавентс проти Латвії» (Lavents v. Latvia) зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Чинне цивільно-процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу.
За частиною другою статті 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорар адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаними адвокатом роботами (наданими послугами); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може за клопотанням іншої сторони зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
З аналізу частини третьої статті 141 ЦПК України можна виділити такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.
Такий висновок міститься у додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19).
Відповідно ч. 5 ст. 142 ЦПК України у разі закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача.
В постанові Верховного Суду від 26 вересня 2018 року (справа №148/312/16-ц) міститься правовий висновок, відповідно до якого для стягнення компенсації здійснених відповідачем витрат, пов`язаних з розглядом справи, відповідачу згідно з процесуальним обов`язком доказування необхідно було довести, а суду встановити і зазначити про це в судовому рішенні, які саме необґрунтовані дії позивача були ним здійснені в ході розгляду справи та в чому вони виражені, зокрема: чи діяв позивач недобросовісно та пред`явив необґрунтований позов; чи систематично протидіяв правильному та швидкому вирішенню спору; чи недобросовісний позивач мав на меті протиправну мету - ущемлення прав та інтересів відповідача; чи були дії позивача умисні та який ступінь його вини й чим це підтверджується.  
Тому сам по собі факт закриття провадження по справі, внаслідок  наявності іншого рішення суду, яке набрало законної сили та яке ухвалено між тими самими сторонами про той самий предмет та з тих самих підстав, не свідчить про те, що позивач, який є відмінним від позивача, на користь якого було ухвалено рішення 14 квітня 2010 року, та до якого перейшло право вимоги за кредитним договором, укладеним з іншою юридичною особою, не може бути розцінено як необґрунтовані дії позивача.
Крім того, слід зазначити, що відповідно до Ордеру про надання правничої (правової) допомоги серії СВ №1012571 ОСОБА_3 надавав правову допомогу ОСОБА_1 . 
Відповідно до Ордеру про надання правничої (правової) допомоги серії СВ №1012572 ОСОБА_3 надавав правову допомогу ОСОБА_2 
В Ордерах зазначено, що ОСОБА_3 здійснює діяльність в складі адвокатського бюро «Левківський та партнери» за адресою: м. Київ, вул.  Генерала Алмазова, 18/7, оф. 5-Ж.
Єдиною дією, як вчинив представник відповідачів ОСОБА_3 було подання клопотання про передачу справи за підсудністю від 09.04.2021. 
Клопотання про перенесення  судового засідання та надання терміну для подачі відзиву на позовну заяву подавав особисто ОСОБА_1 
30.06.2022 адвокат Орлов О.О. подав заяву про залучення його в якості представників ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .
Відповідно до Ордеру про надання правничої (правової) допомоги   серія СВ №1031462 виданого 29 червня 2022 року адвокат Орлов В.В. надавав правову допомогу ОСОБА_1 . 
Відповідно до Ордеру  про надання правничої (правової) допомоги серії СВ №1031499, виданого 29 червня 2022 року Орлов О.О. надавав правову допомогу ОСОБА_2 . 
В Ордерах зазначено, що адвокат Орлов О.О. здійснює діяльність індивідуально за адресою: АДРЕСА_1 .
04.07.2022 представник відповідачів Орлов О.О. подав клопотання про закриття провадження по справі  і Відзив на позовну заяву. 
Тому  висновок суду першої інстанції про те, що правова допомога була надана відповідачам адвокатом Левківським М.А. та посилання на Договір про надання  правової допомоги №060421/01-03/3 від 06 квітня 2021 року, укладений між ним та ОСОБА_1 та Договір про надання правової допомоги №060421/01-03/2 від 06 квітня 2021, укладений між ним та ОСОБА_2 , в яких було зазначено обсяг витрат на правову допомогу в розмірі по 10 000 грн., не може бути підставою для стягнення з відповідача на користь відповідачів витрат на правову допомогу в загальній сумі 20 000 грн. 
Враховуючи ту обставину, що в справі не встановлено необґрунтованість дій позивача, підстави для компенсації відповідачам витрат на правову допомогу відсутні.
Таким чином, ухвалу суду першої інстанції слід скасувати та відмовити у задоволенні заяви представника відповідачів про компенсацію витрат на правову допомогу.
 
Керуючись  ст.ст. 367, 368, 374, 376, 382 ЦПК України, суд 
 
постановив:
апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» задовольнити. 
Ухвалу Іванківського районного суду Київської області від 17 серпня 2022 року скасувати в частині вирішення питання про стягнення витрат на правову допомогу та відмовити в задоволенні заяви представника ОСОБА_1 та ОСОБА_2 - Орлова Олександра Олеговича про  компенсації витрат на правову допомогу.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду  протягом тридцяти днів.
Повний текст постанови виготовлено 18 квітня 2023 року.
 
Головуючий                                                
Судді