ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 травня 2023 р.	Справа № 520/10625/19	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Русанової В.Б.,
Суддів: Жигилія С.П. ,  Перцової Т.С. ,
за участю секретаря судового засідання Лещинської К.В.,
представника позивача - Лютянської Н.С.,
представника відповідача - Іващенка О.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 12.01.2023, (головуючий суддя І інстанції: Зінченко А.В.,  повний текст складено 17.01.23 року) про перегляд рішення Харківського окружного адміністративного суду від 24.09.2020 за нововиявленими обставинами по справі № 520/10625/19
за позовом           ОСОБА_1  
до          Департаменту патрульної поліції України                  
про визнання протиправним та скасування наказів, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 (далі –  позивач) звернувся до суду з позовом, в якому, з урахуванням уточнень, просив:
- визнати протиправним та скасувати наказ Департаменту патрульної поліції від 21.03.2019 за № 258 «Про застосування до працівника управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції дисциплінарного стягнення»;
- визнати протиправним та скасувати наказ Департаменту патрульної поліції від 27.03.2019 за № 221 о/с в частині звільнення  зі служби в поліції капітана поліції ОСОБА_1 ; 
- поновити ОСОБА_1 на посаді старшого інспектора відділу розшуку та опрацювання матеріалів дорожньо-транспортних пригод управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції у спеціальному званні «капітан поліції» з 28 березня 2019 року;
- стягнути з Департаменту патрульної поліції на користь ОСОБА_1 суму середнього заробітку за час вимушеного прогулу з 28 березня 2019 року по день ухвалення рішення суду;
- звернути до негайного виконання рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді старшого інспектора відділу розшуку та опрацювання матеріалів дорожньо-транспортних пригод управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції у спеціальному званні «капітан поліції» з 28 березня 2019 року та стягнення на його користь заробітної плати в межах одного місяця;
- стягнути з Департаменту патрульної поліції на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 200 000 грн.
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 24.09.2020, залишеним без змін постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 30.03.2021 позов залишено без задоволення.
14.01.2022 позивач звернувся до Харківського окружного адміністративного суду із заявою, в якій просив переглянути рішення Харківського окружного адміністративного суду від 24.09.2021 у справі № 520/10625/19 за нововиявленими обставинами.
У заяві зазначив, що підставою для відмови в задоволенні позову слугував акт про відсутність ОСОБА_1 на службі від 07.02.2019, який підтверджує вчинення позивачем дисциплінарного проступку, про що зазначено у судових рішеннях. Даний акт було підписано трьома особами, зокрема   ОСОБА_2 , як свідком.
Разом з тим, у грудні 2021 р. під час розмови з ОСОБА_2 позивач дізнався про те, що останній не підписував акт про відсутність ОСОБА_1 на службі від 07.02.2019 і обставини, зазначені в ньому не відомі. 
Зазначене, на думку заявника, може свідчити про вирішення судами спору на підставі не належного та не достовірного доказу.
Вважав, що пояснення ОСОБА_2 містять істотні для справи обставини, що не були встановлені судами та не могли бути відомі ОСОБА_1 на час розгляду справи № 520/10625/19, а тому відповідно до ст. 369 КАС України зазначене є підставою для перегляду рішення суду та ухвалення нового по суті справі.
Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 12.01.2023 заяву ОСОБА_1 про перегляд рішення Харківського окружного адміністративного суду від 24.09.2020 по справі №520/10625/19 за нововиявленими обставинами залишено без задоволення.
Позивач, не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з`ясування судом обставин справи, просив скасувати ухвалу суду першої інстанції, прийняти постанову, якою задовольнити заяву про перегляд рішення за нововиявленими обставинами, скасувавши рішення Харківського окружного адміністративного суду від 24.09.2020 по справі №520/10625/19 з ухваленням нового про задоволення позову.
В обґрунтування вимог зазначає, що судом першої інстанції безпідставно не вірно надано оцінку поясненням ОСОБА_2 , допитаного судом в якості свідка, щодо обставин складання акту про відсутність ОСОБА_1 на службі від 07.02.2019, оскільки свідок підтвердив, що не був обізнаний про існування вказаного вище документу, його не підписував.
Отже, показання свідка ОСОБА_2 є достатніми та такими, що спростовують  правомірність складання акту від 07.02.2019.
При цьому, на думку апелянта, суд першої інстанції необґрунтовано взяв до уваги пояснення інших свідків, які начебто зазначили про те, що акт від 07.02.2019 у відношенні до позивача дійсно складався, проте не є сфальсифікованим.  Разом з тим, один зі свідків зазначив, що не пам`ятає обставин складання акту, а інший є зацікавленою особою, оскільки такий документ складений ним особисто.
Крім того, вважає, що у суду взагалі не було підстав для виклику свідків за клопотанням відповідача під час розгляду заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, оскільки Департамент патрульної поліції мав можливість заявити такі клопотання у судах першої та апеляційної інстанції на час розгляду справи по суті. 
Департамент патрульної поліції (далі - відповідач) надав відзив на апеляційну скаргу, в якому просив залишити її без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції – без змін.
В судовому засіданні представник позивача підтримала апеляційну скаргу, просила її задовольнити.
Представник відповідача заперечував проти вимог апеляційної скарги, вважав ухвалу суду першої інстанції законною, обґрунтованою, просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду – без змін.
Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, перевіривши ухвалу суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
Відмовляючи у задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, суд першої інстанції виходив з того, що обставини на які посилається заявник були відомі адміністративному суду під час прийняття рішень по справі, отже не є нововиявленими в розумінні статті 361 КАС України.
Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.
Відповідно до ч. 1 ст. 361 КАС України судове рішення, яким закінчено розгляд справи і яке набрало законної сили, може бути переглянуто за нововиявленими або виключними обставинами.
Згідно п. 1 ч. 2 ст. 361 КАС України підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи.
Нововиявлена обставина – це юридичний факт, який передбачений нормами права і тягне виникнення, зміну або припинення правовідносин; юридичний факт, що має істотне значення для вирішення конкретної справи; юридичний акт, який існував на момент звернення заявника до суду з позовом і під час розгляду справи судом; юридичний факт, який не міг бути відомий ані особі, яка заявила про це в подальшому, ані суду, що розглядав справу, оскільки, якби нововиявлена обставина була відома суду під час постановлення судового рішення, вона б обов`язково вплинула на остаточні висновки суду.
Нововиявлені обставини – це факти, від яких залежить виникнення, зміна чи припинення прав і обов`язків осіб, що беруть участь у справі, тобто юридичні факти. Нововиявлені обставини за своєю юридичною суттю є фактичними даними, що в установленому порядку спростовують факти, які було покладено в основу судового рішення, та породжують процесуальні наслідки, впливають на законність і обґрунтованість ухваленого без їх врахування судового рішення.
До нововиявлених обставин належать факти об`єктивної дійсності, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші факти, які мають значення для правильного розв`язання спору. Необхідними та загальними ознаками нововиявлених обставин є:
- існування цих обставин під час розгляду та вирішення справи і ухвалення судового рішення, про перегляд якого подається заява;
- на час розгляду справи ці обставини об`єктивно не могли бути відомі ні заявникові, ні суду;
- істотність цих обставин для розгляду справи (тобто коли врахування цих обставин судом мало б наслідком прийняття іншого судового рішення, ніж те, яке було прийняте).
Під нововиявленою обставиною мається на увазі фактична обставина, яка має істотне значення і яка об`єктивно існувала на час розгляду справи, але не була і не могла бути відома усім особам, які брали участь у справі, та суду.
Тобто, з вищевикладених норм слідує, що судове рішення, яке набрало законної сили, може бути переглянуто на підставі істотних для справи обставин, що не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи.
У свою чергу, не вважаються нововиявленими нові обставини, які виявлені після ухвалення судом рішення, а також зміна правової позиції суду в інших подібних справах.
Не можуть вважатися нововиявленими ті обставини, що встановлюються на підставі доказів, які не були своєчасно подані сторонами чи іншими особами, які беруть участь у справі. Обставини, що виникли чи змінилися після ухвалення судом рішення, а також обставини, на які посилався учасник судового процесу у своїх поясненнях, скарзі, або які могли бути встановлені в разі виконання судом вимог процесуального закону, теж не можуть визнаватися нововиявленими.
Вказаний висновок узгоджується з правовою позицією, викладеною Верховним Судом, зокрема, у постановах від 06 березня 2018 року у справі № 2а-23903/09/1270, від 03 квітня 2018 року у справі № 477/1012/14-а, від 6 березня 2018 року у справі № 484/2634/14-а, від 02 травня 2018 року у справі № 303/3535/16, від 28 лютого 2023 року у справі № 807/727/18.
Істотне значення для справи мають обставини, які пов`язані з матеріалами справи, що розглянута судом, впливають на оцінку вже досліджених ним доказів і мають, відповідно, значення для об`єктивного розгляду спору.
Під такими обставинами розуміють факти, а не нові докази і тим більше не припущення учасників справи, що не підтверджено відповідними доказами.
Необхідно також розрізняти нові докази та докази, якими підтверджуються нововиявлені обставини, оскільки, як зазначалось, нові докази не можуть бути підставою для перегляду судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами. Процесуальні недоліки розгляду справи (зокрема, неповне встановлення фактичних обставин справи) не вважаються нововиявленими обставинами, проте можуть бути підставою для перегляду судового рішення в апеляційному та/або касаційному порядку.
Вказаний висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, яка викладена у постановах від 29 серпня 2018 року у справі №552/137/15-ц, від 07 вересня 2020 року у справі № 820/5989/15, від 27 серпня 2021 року у справі № 826/6555/15
Судом встановлено, що  наказом Департаменту патрульної поліції від 27.03.2019 № 221 о/с капітана поліції ОСОБА_1 старшого інспектора відділу розшуку та опрацювання матеріалів дорожньо-транспортних пригод управління патрульної поліції в Харківській області звільнено зі служби в поліції відповідно до п. 6 ч 1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію» (у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України).
Підставою для звільнення ОСОБА_1 став наказ Департаменту патрульної поліції від 21.03.2019 р. № 258 «Про застосування до працівника управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції дисциплінарного стягнення».
Вказаним наказом за вчинення дисциплінарного проступку, що виразився у невиході без поважних причин на службу в період з 26.12.2018 по 07.01.2019, з 11.01.2019 по 20.01.2019 та з 07.02.2019 по теперішній час, що є порушенням вимог п. 8 ч. 3 ст. 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, п.п. 1,2 ч.1 ст. 18 та ч. 2 ст. 91 Закону України «Про Національну поліцію», враховуючи всі обставини, які встановлені в ході службового розслідування, а також ч. 3, п. 2 ч. 6, ч. 12 ст. 19 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України «Про Дисциплінарний статут Національної поліції України», на підставі п. 7 ч. 3 ст. 13 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України «Про Дисциплінарний статут Національної поліції України» застосовано до старшого інспектора відділу розшуку та опрацювання матеріалів дорожньо-транспортних пригод управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції капітана поліції ОСОБА_1 дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції.
За наслідками оскарження наказу про звільнення в судовому порядку ОСОБА_1  рішенням Харківського окружного адміністративного суду  від 24.09.2020 у справі № 520/10625/19 в задоволені позову відмовлено. Вказане рішення, за наслідками апеляційного перегляду залишено без змін.
Відмовляючи у задоволенні позову, суди першої та апеляційної інстанції виходили з доведеності Департаментом патрульної поліції вчинення позивачем дисциплінарного проступку, за який до нього застосоване дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції. При цьому, суди в якості доказів відсутності ОСОБА_1 на службі врахували довідку начальника відділу кадрового забезпечення управління патрульної поліції в Харківській області майора поліції ОСОБА_3 від 15.03.2019, запити до медичних установ з відповідями на них, пояснення начальника відділу розшуку та опрацювання матеріалів ДТП Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції майора поліції ОСОБА_4 , старшого інспектора відділу розшуку та опрацювання матеріалів ДТП Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції ОСОБА_5 , надані під час проведення службового розслідування, також надавали оцінку поясненням позивача з доказами, в їх підтвердження.
В обґрунтування заяви про перегляд рішення за нововиявленими обставинами позивач вказує, що суди першої та апеляційної інстанції, приймаючи рішення від 24.09.2020 та постанову від 30.03.2021 відповідно, взяли до уваги акт про відсутність ОСОБА_1 на службі від 07.02.2019, який підписано особою, що заперечує вказані обставини.
Разом з тим, як вбачається із судових рішень, акт від 07.02.2019  не був покладений в основу судових рішень, в яких суди дійшли висновку щодо правомірності дій відповідача щодо звільнення ОСОБА_1 з займаної посади, тоді як ознакою нововиявлених обставин є їх істотність для розгляду справи (тобто коли врахування цих обставин судом мало б наслідком прийняття іншого судового рішення, ніж те, яке було прийняте).
Крім того, колегія суддів зазначає, що акт від 07.02.2019 (т. 1 а.с. 92) надавався відповідачем до суду першої інстанції під час розгляду справи по суті, досліджувався як судом першої так і апеляційної інстанції, клопотань щодо неможливості його врахування в якості належного доказу правомірності притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності позивачем не заявлялось. 
Натомість заявником не наведено обставин об`єктивної неможливості з`ясування обставин складання акту від 07.02.2019, зокрема отримати пояснення від свідків, що його підписали з моменту ознайомлення з ним до вирішення справи в суді апеляційної інстанції.
Колегія суддів зауважує, що інститут перегляду судових рішень у адміністративних справах за нововиявленими обставинами є додатковою гарантією та можливістю реалізації основного завдання адміністративного судочинства – ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. За своєю суттю він докорінно відрізняється від права на апеляційне або касаційне оскарження судових рішень. Переглянутим за нововиявленими обставинами може бути лише судове рішення, яке набрало законної сили. Сукупність підстав для такого перегляду вказує на те, що вони не пов`язані із порушенням судом норм матеріального або процесуального права при ухваленні рішення, яким закінчено розгляд справи, проте встановлено існування обставин, про які раніше не було відомо суду та відповідній особі, яка звертається із заявою, і які вірогідно вплинули б на прийняте судом рішення якщо були б відомі суду на час ухвалення такого рішення.
Отже інститут перегляду судових рішень за нововиявленими обставинами спрямований на забезпечення додаткової можливості особі домогтися перегляду судового рішення з підстав наявності таких обставин навіть після використання права апеляційного та/або касаційного перегляду судових рішень, якими закінчено розгляд справи, і особа позбавлена можливості повторно звертатись до суду з таким самим позовом (до того самого відповідача, про той самий предмет спору і з тих самих підстав) і вимагати нового розгляду адміністративного спору з урахуванням нової обставини, яка має суттєве значення для його вирішення, але не була врахована судом при ухваленні судового рішення.
Європейський суд з прав людини зазначив, що одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який передбачає повагу до принципу res judicata—остаточності рішень суду. Цей принцип визначає, що жодна зі сторін не має права вимагати перегляду остаточного та обов`язкового рішення суду просто тому, що вона має на меті добитися нового слухання справи та нового її вирішення.
Повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватись для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, а не для здійснення нового судового розгляду. Перегляд не повинен фактично підміняти собою апеляцію, а сама можливість існування двох точок зору на один предмет не є підставою для нового розгляду. Винятки із цього принципу можуть мати місце лише за наявності підстав, обумовлених обставинами важливого та вимушеного характеру (рішення від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України», п.40).
Процедура скасування остаточного судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами передбачає, що існує доказ, який раніше не міг бути доступний, однак він міг би привести до іншого результату судового розгляду. Особа, яка звертається із заявою про скасування рішення, повинна довести, що в неї не було можливості представити цей доказ на остаточному судовому слуханні і що цей доказ є вирішальним. Ця процедура є характерною для правових систем багатьох держав-учасниць. Зазначена процедура сама по собі не суперечить принципу правової визначеності доти, доки вона використовується задля виправлення помилок, допущених під час здійснення правосуддя (рішення від 18 листопада 2004 року у справі «Pravednaya v. Russia», пп.27, 28).
Вказані висновки висловлені Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 26 лютого 2020 року у справі № 800/98/17.
Колегія суддів зазначає, що оскільки під час розгляду справи судами першої та апеляційної інстанції позивач був обізнаний про складання акту від 07.02.2019 та міг дізнатися про обставини його складання, зокрема шляхом допиту осіб, які його підписали, доводи ОСОБА_1 , викладені як в заяві, так і в апеляційній скарзі не підпадають під нововиявлену обставину у розумінні статті 361 КАС України, оскільки мова фактично йде про переоцінку доказів.
Отже, вірним є висновок суду першої інстанції щодо відсутності будь-яких істотних для справи обставин, що не були і не могли бути відомі заявнику на час розгляду справи.
Колегія суддів зауважує, що у межах процедури перегляду судових рішень за нововиявленими обставинами суд не може надавати оцінку (переоцінку) застосованим нормам як матеріального, так і процесуального права у спірних відносинах, не може переоцінювати докази, які оцінювалися судом під час розгляду справи, не може оцінювати нові докази, які не оцінювалися судом, стосовно обставин, що були ним встановлені.
Доводи апелянта щодо не вірної оцінки судом першої інстанції показань свідка ОСОБА_2 , який в судовому засіданні заперечував підписання ним акту від 07.02.2019, при цьому взяття до уваги пояснення свідків, викликаних за клопотанням відповідача не впливають на вирішення справи, оскільки вказані обставини не є істотними для справи та такими, що не могли бути відомі позивачу.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення заяви позивача про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами.
Відповідно до ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
На підставі викладеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм процесуального права, доводи апеляційної скарги спростовані наведеними вище обставинами та нормативно - правовим обґрунтуванням, у зв`язку з чим підстав для скасування ухвали суду першої інстанції не вбачається.
Керуючись ст. ст. 310, 315, 316, 321, 322, 325, 369 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1  залишити без задоволення.
Ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 12.01.2023 по справі № 520/10625/19  залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя 		В.Б. Русанова	
Судді	   	С.П. Жигилій    Т.С. Перцова   	
Повний текст постанови складено  29.05.2023 року