Постанова
Іменем України
                                                                                                
21 червня 2023 року
м. Київ
 
справа № 645/5876/20
провадження № 61-4756св23
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: головуючого - Крата В. І., суддів: Антоненко Н. О. (суддя-доповідач), Дундар І. О., Краснощокова Є. В., Русинчука М. М., 
 
учасники справи:
 
заявник - ОСОБА_1 ,
боржник - ОСОБА_2 , 
 
розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу ОСОБА_2 , підписану адвокатом Максимовим Миколою Ігоровичем, на постанову Харківського апеляційного суду від 01 березня 2023 року в складі колегії суддів Яцини В. Б., Бурлака І. В., Мальованого Ю. М.,
 
Історія справи
Короткий зміст вимог заяви
 
Судовим наказом від 16 жовтня 2020 року, виданим Фрунзенським районним судом м. Харкова, стягнуто зі ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітньої дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі однієї чверті заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків мінімального прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку щомісяця, починаючи з 08 жовтня 2020 року та до досягнення дитиною повноліття.
 
У листопаді 2021 року ОСОБА_2 звернувся до суду з заявою про перегляд судового наказу Фрунзенського районного суду м. Харкова від 16 жовтня 2020 року за нововиявленими обставинами. 
 
Заява мотивована тим, що насправді ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на утримання якого заявниці присуджено аліменти, з кінця грудня 2019 року по січень 2022 року мешкав разом з батьком за адресою: АДРЕСА_1 та лише з середини січня 2022 року дитина почала проживати з матір`ю.
 
Короткий зміст ухвали суду першої інстанції та постанови апеляційного суду
 
Ухвалою Фрунзенського районного суду від 15 лютого 2022 року, залишеною без змін постановою Харківського апеляційного суду від 01 березня 2023 року, заяву ОСОБА_2 про перегляд судового наказу від 16 жовтня 2020 року за нововиявленими обставинами залишено без задоволення.
 
Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що при вирішенні питання про наявність нововиявлених обставин суд повинен розмежовувати нововиявлені обставини та нові обставини. Судам необхідно розрізняти нові докази та докази, якими підтверджуються нововиявлені обставини, оскільки нові докази не можуть бути підставою для перегляду судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами.
 
Суд прийняв до уваги, що ЦПК України не передбачає можливості скасування судового наказу про стягнення аліментів, а у випадку незгоди з судовим наказом боржник вправі захистити своє право шляхом подачі позову про зменшення розміру аліментів (припинення стягнення тощо) на підставі частини сьомої статті 170 ЦПК України. В порядку наказного провадження вирішуються безспірні вимоги без перевірки обґрунтованості заявлених стягувачем вимог по суті (пункт 7 частини першої статті 168 ЦПК України).
 
З огляду на викладене місцевий суд зробив висновок, що обставини, на які посилається заявник, не є нововиявленими в розумінні статті 423 ЦПК України, оскільки ці обставини були відомі на час розгляду справи та не підлягають дослідженню під час вирішення питання про стягнення аліментів в порядку наказного провадження, а тому не можуть вплинути на висновки суду про права та обов`язки осіб, які беруть участь у справі.
 
Постанова апеляційного суду мотивована тим, що при відмові у задоволенні заяви ОСОБА_2 про перегляд судового наказу за нововиявленими обставинами суд першої інстанції правильно виходив із того, що підстави для задоволення заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами відсутні, адже вказані заявником обставини не є нововиявленими для заявниці у розумінні пункту 1 частини другої статті 423 ЦПК України, оскільки вона про них не могла не знати. 
 
Колегія суддів також зазначила, що надані боржником акти та показання свідків не є належними доказами для підтвердження місця проживання чи перебування дитини, оскільки такі відомості мають підтверджуватися довідкою про реєстрацію місця проживання. При цьому в матеріалах справи наявна інформаційна довідка щодо дитини та паспорт матері, які підтверджують місце проживання ОСОБА_3 разом з його матір`ю ОСОБА_1 на день видачі судового наказу.
 
Аргументи учасників справи
 
У березні 2023 року ОСОБА_2 подав до Верховного Суду підписану адвокатом касаційну скаргу, в якій просив скасувати судовий наказ та постанову апеляційного суду про відмову в його перегляді за нововиявленими обставинами, а в задоволенні заяви про видачу судового наказу - відмовити.
 
Касаційна скарга мотивована тим, що обов`язковою умовою для стягнення аліментів на користь одного з батьків є проживання з ним/нею самої дитини, на утримання якої, власне, і стягуються аліменти. Вказує, що на момент видачі судового наказу суду не було відомо, що дитина насправді проживає з батьком, а не з матір`ю, яка звернулася до суду з заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів.
 
Рух справи в суді касаційної інстанції 
 
Ухвалою Верховного Суду від 06 квітня 2023 року відкрито касаційне провадження в цій справі за касаційною скаргою ОСОБА_2 на судовий наказ Фрунзенського районного суду м. Харкова від 16 жовтня 2020 року та постанову Харківського апеляційного суду від 01 березня 2023 року; витребувано матеріали справи з суду першої інстанції.
 
У травні 2023 року матеріали справи надійшли до Верховного Суду.
 
Ухвалою Верховного Суду від 13 червня 2023 року касаційне провадження в частині оскарження судового наказу Фрунзенського районного суду м. Харкова від 16 жовтня 2020 року закрито.
 
Ухвалою Верховного Суду від 14 червня 2023 року справа призначена до судового розгляду.
 
Межі та підстави касаційного перегляду
 
Переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими (частина перша статті 400 ЦПК України).
 
В ухвалі Верховного Суду від 24 квітня 2023 року вказано, що наведені у касаційній скарзі доводи містять підстави, передбачені частиною другою статті 389 ЦПК України, для відкриття касаційного провадження (неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права).
 
Позиція Верховного Суду
 
Згідно зі статтею 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
 
Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину (частина п`ята статті 183 СК України).
 
Аналогічні за змістом положення містяться й у пункті 4 частини першої статті 161 ЦПК України.
 
Боржник має право протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення копії судового наказу та доданих до неї документів подати заяву про його скасування до суду, який його видав, крім випадків видачі судового наказу відповідно до пунктів 4, 5 частини першої статті 161 цього Кодексу (частина перша статті 170 ЦПК України).
 
У разі видачі судового наказу відповідно до пункту 4 частини першої статті 161 цього Кодексу боржник має право звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів. У разі видачі судового наказу відповідно до пунктів 4 і 5 частини першої статті 161 цього Кодексу, судовий наказ може бути переглянуто за нововиявленими обставинами у порядку, встановленому главою 3 розділу V цього Кодексу (частини сьома-восьма статті 170 ЦПК України).
 
Згідно з пунктом 1 частини другої статті 423 ЦПК України підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи.
 
Тлумачення вказаних норм права свідчить, що судовий наказ про стягнення аліментів на утримання дитини не може бути скасований за заявою боржника, проте може бути переглянутий за нововиявленими обставинами, перелік яких не є вичерпним.
 
Нововиявленими є обставини, які: входять до предмета доказування у відповідній справі; обґрунтовують вимоги або заперечення сторін; можуть вплинути на висновки суду про права й обов`язки її учасників або мають інше істотне значення для правильного вирішення спору; існували на час розгляду справи, рішення в якій переглядається; спростовують фактичні дані, покладені в основу такого рішення; не були встановлені, коли суд ухвалював це рішення; не були та не могли бути відомі на час розгляду справи особі, яка звертається із заявою про перегляд рішення; стали відомими тільки після його ухвалення (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 22 січня 2019 року у справі № 127/10129/17, провадження № 14-549зц18, пункт 26).
 
Відповідно до пункту 4 частини третьої статті 163 ЦПК України до заяви про видачу судового наказу додаються документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги. Тому обставиною, яка підлягала встановленню судом при видачі судового наказу в справі, яка переглядається, є обставина спільного проживання дитини, на утримання якої пропонується стягнути аліменти, разом із матір`ю.
 
У заяві про перегляд судового наказу за нововиявленими обставинами ОСОБА_2 посилався на те, що на момент видачі судового наказу малолітній ОСОБА_3 проживав разом з батьком, а не матір`ю, що не було відомо суду та є підставою для відмови у видачі судового наказу. На підтвердження вказаної обставини заявник надав суду акт про фактичне місце проживання особи, датований 31 жовтня 2021 року та підписаний сусідами заявника, яких він також просив викликати до суду та допитати як свідків.
 
Процедура скасування остаточного судового рішення у зв`язку із нововиявленими обставинами передбачає, що існує доказ, який раніше не міг бути доступний, однак він міг би призвести до іншого результату судового розгляду. Особа, яка звертається із заявою про скасування рішення, повинна довести, що в неї не було можливості представити цей доказ на остаточному судовому слуханні і що цей доказ є вирішальним. Ця процедура є характерною для правових систем багатьох держав-учасниць. Зазначена процедура сама по собі не суперечить принципу правової визначеності доти, доки вона використовується задля виправлення помилок, допущених під час здійснення правосуддя (PRAVEDNAYA v. RUSSIA, № 69529/01, § 27, 28, ЄСПЛ, 18 листопада 2004 року).
 
З урахуванням особливостей наказного провадження щодо видачі судового наказу без проведення судового засідання та повідомлення заінтересованих осіб боржник при поданні заяви про перегляд судового наказу за нововиявленими обставинами мав надати рівнозначно переконливі докази на підтвердження проживання дитини з ним порівняно з доказами, наданими ОСОБА_1 при поданні заяви про видачу судового наказу.
 
Апеляційний суд установив, що при зверненні до суду ОСОБА_1 надала видану уповноваженим органом інформаційну довідку щодо місця проживання дитини та паспорт матері, які підтверджують місце проживання ОСОБА_3 разом зі ОСОБА_1 на день видачі судового наказу. Натомість до заяви про перегляд судового наказу за нововиявленими обставинами ОСОБА_2 додав підписаний сусідами акт про фактичне місце проживання особи, датований 31 жовтня 2021 року, тобто після видачі судового наказу, а також просив допитати сусідів як свідків. 
 
Надані ОСОБА_2 докази за висновком апеляційного суду не спростовують обставину проживання дитини разом з матір`ю, встановлену судом при видачі судового наказу на підставі поданих ОСОБА_1 документів.
 
Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (частина друга статті 78 ЦПК України).
 
За таких обставин суд апеляційної інстанції зробив правильний висновок про те, що ОСОБА_2 не довів наявність нововиявлених обставин (факту проживання дитини разом з батьком) на момент видачі судового наказу від 16 жовтня 2020 року, в зв`язку з чим відсутні підстави для задоволення заяви ОСОБА_2 та перегляду судового наказу за нововиявленими обставинами.
 
Між тим при розгляді заяви ОСОБА_2 апеляційний суд хоча й зробив правильний висновок про відмову в її задоволенні, проте послався на дві взаємовиключні підстави: недоведення заявником існування нововиявлених обставин та посилання як на підставу для перегляду судового рішення на обставини, які не можуть бути нововиявленими в розумінні пункту 1 частини другої статті 423 ЦПК України. Тому постанову апеляційного суду належить змінити з викладенням її мотивувальної частини в редакції цієї постанови. 
 
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
 
Доводи касаційної скарги дають підстави вважати, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню, а постанова апеляційного суду - зміні з викладенням її мотивувальної частини в редакції цієї постанови.
 
Керуючись статтями 400, 409, 412, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,
 
ПОСТАНОВИВ :
 
Касаційну скаргу  ОСОБА_2 , підписану адвокатом Максимовим Миколою Ігоровичем, задовольнити частково. 
 
Постанову Харківського апеляційного суду від 01 березня 2023 року змінити шляхом викладення її мотивувальної частини в редакції цієї постанови.
 
Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.
 
Головуючий                                                                      В. І. Крат
 
Судді                                                                                Н. О. Антоненко 
 
                                                                                         І. О. Дундар
 
                                                                                         Є. В. Краснощоков
 
                                                                                          М. М. Русинчук