ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 червня 2023 року 

м. Київ

справа № 640/13104/20
адміністративне провадження № К/9901/21721/21

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
головуючого судді Кравчука В.М., суддів Єзерова А.А., Стародуба О.П.,

розглянув у попередньому судовому засіданні
касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Запоріжжяобленерго» 
на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 12 січня 2021 року (суддя          Григорович П.О.) та
постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 13 травня 2021 року (колегія у складі суддів Беспалова О.О., Парінова А.Б., Грибан І.О.)
у справі № 640/13104/20
за позовом Публічного акціонерного товариства «Запоріжжяобленерго» 
до Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, 
про визнання протиправним та нечинними окремі положення нормативно-правового акту. 

І. СУТЬ СПРАВИ

1.          Предметом спору у цій справі є законність встановлення Регулятором у Типовому договорі електропостачальника про надання послуг з розподілу (передачі) електричної енергії істотної умови про відповідальність Оператора системи розподілу за невиконання вимоги Електропостачальника щодо відключення електроживлення споживача.

II. ОБСТАВИНИ СПРАВИ

2.          Суди попередніх інстанцій встановили, що Публічне акціонерне товариство «Запоріжжяобленерго» (далі - ПАТ «Запоріжжяобленерго»; позивач) є оператором системи розподілу електричної енергії (далі - Оператор системи розподілу), здійснює господарську діяльність на підставі ліцензії, виданої на підставі постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (надалі - НКРЕКП; відповідач) від 13.11.2018 № 1415.
3.          14.03.2018 НКРЕКП постановою № 312 затвердила Правила роздрібного ринку електричної енергії» (далі - ПРРЕЕ).
4.           Додатком 4 до зазначених ПРРЕЕ є Типовий договір електропостачальника про надання послуг з розподілу (передачі) електричної енергії (далі - Типовий договір), який встановлює порядок та умови передачі (розподілу) електричної енергії споживачам електропостачальника (далі - Постачальник) як послуги Оператора системи розподілу.
5.          Пунктом 6.5 розділу 6 «Відповідальність сторін» Типового договору передбачено, що «обсяги електричної енергії, використані споживачем Постачальника після дати, зазначеної Постачальником у вимозі про відключення покладаються на втрати Оператора системи розподілу».
6.          Позивач у червні 2020 року оскаржив до суду зазначений пункт Типового договору. 

ІІІ. АРГУМЕНТИ СТОРІН

7.          ПАТ «Запоріжжяобленерго» у позовній заяві просило визнати протиправним та нечинним п. 6.5. Типового договору електропостачальника про надання послуг з розподілу (передачі) електричної енергії (далі - Типовий договір), який є Додатком № 4 до «Правил роздрібного ринку електричної енергії», затверджених постановою НКРЕКП від 14.03.2018 № 312.
8.          В обґрунтування позовних вимог ПАТ «Запоріжжяобленерго» покликалося на те, що ця умова Типового договору суперечить п. 56 ч. 1 ст. 1, п. 6 ст. 46, ч. 1 ст. 47 Закону України від 13.04.2017 № 2019-VIII «Про ринок електричної енергії» (далі - Закон № 2019-VIII), п. 2.1. Ліцензійних умов провадження господарської діяльності з розподілу електричної енергії, затверджених Постановою НКРЕКП від 27.12.2017 № 1470 (далі - Ліцензійні умови). 
Позивачу як Оператору системи розподілу заборонено здійснювати діяльність з постачання електричної енергії, крім купівлі-продажу для компенсації технологічних втрат електричної енергії на її розподіл електричними мережами та врегулювання небалансів електричної енергії. 
Обсяг енергії, що споживається на підставі договорів постачання, не може вважатися втратами Оператора системи розподілу. Електропостачальник відповідно до п. 2.2., 3.2., 3.4. Типового договору здійснює оплату обсягів електричної енергії за всією сукупністю споживачів, зокрема, після дати, зазначеної у вимозі про відключення. 
Договір на постачання електричної енергії споживачу (Додаток 5 до ПРРЕЕ) не передбачає припинення чи зупинення дії договору у зв`язку з відсутність факту відключення, визначеного ПРРЕЕ. Споживання електричної енергії після дати, зазначеної у вимозі Електропостачальника, відбувається виключно на підставі договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг.
Пункт 6.5 Типового договору суперечить п. 1.1.2 ПРРЕЕ щодо технологічних витрат електричної енергії.  
9.          Відповідач заперечував проти задоволення позову. Вказував на те, що затвердження типових форм договорів належить до виключної компетенції НКРЕКП; п. 6.5 Типового договору не наділяє Оператора системи розподілу функціями Електропостачальника. Покликаючись на п. 17 ч. 3 ст. 33, п. 14 ч. 3 ст. 46, п. 4 ч. 1 ст. 57 Закону № 2019-VIII, п. 2.1., 41 Типового договору, зазначав, що Оператор системи розподілу зобов`язаний припиняти електропостачання споживача за зверненням Електропостачальника цього споживача. 
Оператор системи відповідно п. 8.2.1 глави 7.2. розділу VIII ПРРЕЕ має право звернутися до споживача з претензією щодо відшкодування збитків, понесених оператором системи внаслідок неприпинення електроживлення споживача. 
Невідключення споживача з вини Оператора системи розподілу не є технологічними втратами електричної енергії, має відшкодовуватися на загальних підставах власними коштами, а не за рахунок тарифу. 
Пункт 6.5 Типового договору застосовується у разі недотримання Оператором системи розподілу норм законодавства та умову укладеного договору Електропостачальника про надання послуг з розподілу електричної енергії.
Оператор системи відповідно до п. 2.1 Кодексу систем розподілу має можливість для відключення електроустановок споживачів без необхідності фізичного доступу до їх електроустановки.
10.          20.08.2020 НКРЕКП на виконання вимог ст.164 КАС України опублікувало в газеті «Урядовий кур`єр» № 160 оголошення про відкритті провадження у справі про визнання протиправними та скасування п. 6.5. Типового договору.

ІV. ОЦІНКА СУДІВ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ

11.          Окружний адміністративний суд міста Києва рішенням від 12.01.2021, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 13.05.2021, відмовив у задоволенні позову.
12.          Суд першої інстанції виходив з того, що НКРЕКП прийняла п. 6.5. Типового договору на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією, з дотриманням вимог Закону України від 22.09.2016 № 1540-VIII  «Про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг», Закону № 2019-VIII. 
Оператор системи розподілу несе відповідальність за дотримання умов договору та ПРРЕЕ щодо припинення або часткового обмеження електропостачання; п. 6.5 Типового договору застосовуються у разі недотримання Оператором системи розподілу норм законодавства та умов укладеного договору Електропостачальника про надання послуг з розподілу (передачі) електричної енергії, а саме, нездійснення оператором системи припинення електроживлення споживача за зверненням Електропостачальника споживача.
Оператор системи розподілу має право на відшкодування збитків внаслідок неприпинення електроживлення споживача у претензійному порядку. Такі витрати не є технологічними витратами електричної енергії, мають відшкодовуватися Оператором системи розподілу на загальних підставах власними коштами, а не за рахунок тарифу.
13.          Суд апеляційної інстанції, залишаючи рішення суду без змін, вказав на те, що позивач не заперечує проти власного обов`язку обмежувати розподіл (передачу) електроенергії за відповідною вимогою Електропостачальника, натомість, заперечує правомірність п. 6.5 Типового договору в частині, що визначають наслідки невиконання вимог постачальника щодо відключення абонента від електроживлення. Оскаржуваний пункт типового договору не наділяє позивача як Оператора системи розподілу функціями Електропостачальника, а відображає наслідки невиконання (несвоєчасне виконання) вимог постачальника про відключення абонента від електроживлення.

V. ДОВОДИ КАСАЦІЙНОЇ СКАРГИ

14.          Позивач у касаційній скарзі просить скасувати оскаржувані судові рішення та прийняти нову постанову про задоволення позовних вимог. Покликається на відсутність висновку Верховного Суду щодо застосування норм права у подібних правовідносинах. 
Суди попередніх інстанцій не застосували при вирішенні спору ст. 219 Господарського кодексу України (далі - ГК України), ст. 610 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), неправильно кваліфікували п. 6.5. Типового договору як відповідальність за невиконання вимог Електропостачальника.
Суд апеляційної інстанції безпідставно вважав наявними підстави для покладення на позивача господарсько-правової відповідальності за відсутності складових господарського правопорушення. У спірних правовідносинах відсутні факт господарського правопорушення, порушення позивачем норм нормативно-правового акту, умов договору; дія чи бездіяльність, причинний зв`язок між протиправною поведінкою та збитками відповідача. 
Пункт 6.5. Типового договору покладає на Оператора системи розподілу функції Електропостачальника, порушує баланс прав оператора системи розподілу, електропостачання та споживача електричної енергії. 
Суди першої та апеляційної інстанцій неправильно застосували п. 2.1. Кодексу системи розподілу, не врахували, що «автоматичне припинення» без фізичного доступу є неможливими, призведе до знеструмлення всіх субспоживачів, які приєднані до мережі Оператора системи, компенсація ним збитків за недотримання умов договорів про надання послуг з розподілу споживача щодо незабезпечення безперебійного електропостачання субспоживачам. 
Суди при вирішенні спору не застосували п. 5.5. ПРРЕЕ, п. 2.2. Правил технічної експлуатації електроустановок споживачів (далі - ПТЕЕС), затверджених наказом Міністерства палива та енергетики України від 25.07.2006 № 258. 
Електропостачальник, на відміну від Оператора системи розподілу, має механізм щодо відшкодування споживачем суми спожитої електроенергії після дати, зазначеної у вимозі про відключення. 
15.          Відповідач просить залишити без задоволення касаційну скаргу. У відзиві зазначає, що п. 6.5 Типового договору є мірою відповідальності за невиконання (несвоєчасне виконання) вимог постачальника про відключення абонента від електроживлення. 
На Оператора системи покладається обсяги (кВт/год), а не вартість обсягів електричної енергії, які споживаються після дати в повідомленні Постачальника на відключення, тобто, позивач не здійснює продаж зазначених обсягів споживачу.
Позивач не визначав підставою позову невідповідність п. 6.5 Типового договору нормам п. 2.2. ПТЕЕС. Крім того, п. 6.5. Типового договору не регулює питання працездатності обладнання в період його використання; Оператор системи розподілу має право на безперешкодний доступ за пред`явлення службового посвідчення. У разі недопуску представників Оператора системи розподілу, вибіркове відключення можливе після забезпечення живлення об`єктів субспоживачів за іншою схемою.
Жодним нормативно-правовим актом не передбачено обов`язок Постачальника закуповувати обсяги електричної енергії для споживача, які останні споживає після дати, вказаної в повідомленні про відключення.
16.          ПАТ «Запоріжжяобленерго» у відповіді на відзив зазначає, що несе відповідальність перед субспоживачами у разі переривання електропостачання; товар, який є власністю електропостачальника, не може вважатися втратами Оператора системи розподілу. Будь-які перемикання в мережах споживача має здійснювати електротехнічні представники споживача, а не Оператор системи розподілу. Позивач не заперечує обов`язку обмежувати розподіл електричної енергії, але проти відповідальності. 

VІ. ВИСНОВКИ ВЕРХОВНОГО СУДУ

17.          Верховний Суд перевірив правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права у межах доводів касаційної скарги, виходить з такого.
18.          Згідно з п. 56 ч. 1 ст. 1 Закону № 2019-VIII Оператор системи розподілу - юридична особа, відповідальна за безпечну, надійну та ефективну експлуатацію, технічне обслуговування та розвиток системи розподілу і забезпечення довгострокової спроможності системи розподілу щодо задоволення обґрунтованого попиту на розподіл електричної енергії з урахуванням вимог щодо охорони навколишнього природного середовища та забезпечення енергоефективності.
19.          Насамперед Суд звертає увагу, що питання відключення електроживлення споживача унормовано Законом № 2019-VIII.
20.          Так, ч. 3 ст. 33 цього Закону визначено, що оператор системи передачі зобов`язаний: 
17) припиняти електроживлення споживача за зверненням електропостачальника у порядку, визначеному кодексом системи передачі.
21.          Частиною 3 ст. 46 Закону № 2019-VIII передбачено, що Оператор системи розподілу зобов`язаний: 14) припиняти електроживлення споживача за зверненням електропостачальника у порядку, визначеному кодексом системи розподілу.
22.          Частиною 1 ст. 57 Закону № 2019-VIII електропостачальники мають право: 4) звертатися до оператора системи передачі або оператора системи розподілу щодо відключення електроживлення споживача у випадках, визначених правилами роздрібного ринку, крім випадків постачання вразливим споживачам;
23.          Тобто, зазначений Закон покладає на Оператора системи розподілу обов`язок припиняти (відключати) електроживлення споживача за зверненням Електропостачальника.
24.          З огляду на ч. 4 ст. 179 ГК України типовий договір - це затверджена Кабінетом Міністрів України, чи у випадках, передбачених законом, іншим державним органом або органом державної влади форма договору, від змісту якого сторони не можуть відступати при укладенні господарських договорів у певних сферах правовідносин. 
25.          Тобто, до типового договору застосовуються загальні вимоги до правочинів. 
26.          За правилом, визначеним ч. 1 ст. 202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення прав та обов`язків .
27.          Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 4) відшкодування збитків та моральної шкоди.
28.          Пунктом 5.1.5. глави 5.1. розділу V ПРРЕЕ визначено, що оператор системи несе відповідальність за дотримання умов договору та цих Правил щодо припинення або часткового обмеження електропостачання.
29.          Регулятор, затверджуючи форму Типового договору, у п. 6.5. визначив правові наслідки порушення Оператором системи розподілу зобов`язання перед Електропостачальником у разі нездійснення припинення електропостачання споживачу згідно з вимогою Електропостачальника про відключення.
30.          Збитки за використанні споживачем обсяги електричної енергії після невиконання такої вимоги Електропостачальника покладаються на Оператора системи розподілу як втрати.
31.          Позиція ПАТ «Запоріжжяобленерго» у цій справі зводиться до дилеми - наявності у Оператора систем розподілу за Типовим договором обов`язків та відсутності наслідків невиконання таких обов`язків.
32.          Між тим, встановлення відповідальності сторони правочину у разі порушення зобов`язання прямо визначена цивільним та господарським правом.
33.          Позивач визначає підставами позову невідповідність п. 6.5. Типового договору нормам п. 6 ст. 46, ч. 1 ст. 47 Закону № 2019-VIII.
34.          Зазначені норми Закону забороняють Оператору системи розподілу здійснювати діяльність з виробництва та/або передачі, та/або постачання, купівлі-продажу електричної енергії на ринку електричної енергії, крім купівлі-продажу для компенсації технологічних витрат електричної енергії на її розподіл електричними мережами та врегулювання небалансів електричної енергії
35.          Пункт 6.5. Типового договору не покладає на Оператора системи розподілу обов`язку постачати споживачу електричну енергію. 
36.          У такому разі між Оператором систем розподілу та Електропостачальником не виникає правовідносин щодо купівлі-продажу електричної енергії, тому оспорюване положення Типового договору не суперечить нормам п. 6 ст. 46, ч. 1 ст. 47 Закону № 2019-VIII.
37.          Також ПАТ «Запоріжжяобленерго» покликається на дефініцію «технологічні витрати електричної енергії на транспортування електричної енергії електричними мережами (технологічні витрати електричної енергії)», дану у п. 1.1.2. ПРРЕЕ.
38.          Суди першої та апеляційної інстанцій дійшли висновку, що втрати, які покладаються на Оператора систем розподілу відповідно до п. 6.5. Типового договору, не є технологічними витратами електричної енергії.
39.          Суд вважає, що термін «втрати» у п. 6.5. Типового договору вжитий Регулятором в значенні збитків від втрат електричної енергії в елементах мереж, які виникли внаслідок порушення Оператором системи розподілу ПРРЕЕ у зв`язку з неприпиненням (невідключенням) електроживлення споживача за зверненням Електропостачальника; не є рівнозначний вжитим у п. 1.1.2. ПРРЕЕ витратам електричної енергії на власні потреби підстанцій Операторів системи передачі чи розподілу, та витрат електричної енергії на плавлення ожеледі.
40.          Тому, неузгодженості між п. 6.5. Типового договору та положенням п. 1.1.2. ПРРЕЕ немає. 
41.          Пунктом 2.1. Ліцензійних умов від ліцензіата вимагається дотримання трудового законодавства, що прямо не пов`язано з відповідальністю учасників роздрібного ринку електричної енергії за невиконання умов Типового договору.
42.          Питання, яким чином, із залученням власного персоналу чи третіх осіб, Оператор системи розподілу має припиняти електроживлення споживача за зверненням електропостачальника, виходить за межі предмету спору. 
43.          Крім того, Суд погоджується з доводами НКРЕКП, що у касаційній скарзі фактично змінено підстави позову.
44.          У справі, що розглядається, ПАТ «Запоріжжяобленерго» у позовній заяві не визначало підставою позову - невідповідність п. 6.5. Типового договору нормам ст. 219 ГК України, ст. 610 ЦК України, п. 5 Кодексу системи розподілу, п. 5.5. ПРРЕЕ, п. 2.2. ПТЕЕС; суд першої інстанції не оцінював такі доводи позивача. 
45.          Тому Суд не має підстав здійснювати перекваліфікацію правовідносин, перевіряти застосування норм матеріального права, які не підлягали застосуванню в конкретному випадку.
46.          Аргументи скаржника щодо покладення на нього господарсько-правової відповідальності є безпідставними, знову ж таки, враховуючи предмет спору.
47.          У справі, що розглядається, ПАТ «Запоріжжяобленерго» реалізувало право оскаржити до суду підзаконний нормативно-правовий акт, а не правопорушення у сфері господарювання. Суд апеляційної інстанції у постанові не висловлювався щодо підстав господарсько-правової відповідальності позивача.
48.          Підсумовуючи викладене, суди попередніх інстанцій правильно застосували норми матеріального і процесуального права, та обґрунтовано відмовили у задоволенні позову.
49.          За таких обставин, Суд вважає, що касаційну скаргу ПАТ «Запоріжжяобленерго» слід залишити без задоволення відповідно до ч. 1 ст. 350 КАС України, а рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 12.01.2021 та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 13.05.2021 - без змін. 
50.          Зважаючи на результат касаційного розгляду справи, судові витрати слід покласти на відповідача.

Керуючись ст. 341, 345, 349, 350, 356, 359 КАС України, Суд -

ПОСТАНОВИВ:

1.          Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Запоріжжяобленерго» залишити без задоволення.
2.          Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 12 січня 2021 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 13 травня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і не оскаржується.          

Суддя                                                                                                              В.М. Кравчук

Суддя                                                                                                              А.А. Єзеров

Суддя                                                                                                              О.П. Стародуб