У Х В А Л А  
10 квітня 2023 року
м. Київ
справа № 296/9882/21
провадження № 61-4076ск23
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Олійник А. С. (суддя-доповідач), Ступак О. В., Яремка В. В.,
розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 , подану адвокатом Лагодіним Денисом Сергійовичем, на рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 29 листопада 2022 року та постанову Житомирського апеляційного суду від 06 березня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Державної установи «Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Житомирській області» про притягнення до дисциплінарної відповідальності та відшкодування моральної шкоди, 
В С Т А Н О В И В :
У листопаді 2021 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Державної установи «Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Житомирській області» про скасування наказу про притягнення до дисциплінарної відповідальності та відшкодування моральної шкодиу розмірі 100 000,00 грн.
Рішенням Корольовського районного суду м. Житомира від 29 листопада 2022 року, залишене без змін постановою Житомирського апеляційного суду від 06 березня 2023 року, в позові відмовлено.
У березні 2023 року ОСОБА_1 через адвоката Лагодіна Д. С. звернулася до Верховного Суду із касаційною скаргою на рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 29 листопада 2022 року та постанову Житомирського апеляційного суду від 06 березня 2023 року.
Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки касаційна скарга подана на судове рішення у малозначній справі, що не підлягає касаційному оскарженню.
Відповідно до пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню: судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.
Згідно з пунктом 2 частини шостої статті 19 ЦПК України малозначними справами є справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Відповідно до частини дев`ятої статті 19 ЦПК України встановлено, що розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб вираховується станом на 01 січня календарного року, в якому подається відповідна заява або скарга, вчиняється процесуальна дія чи ухвалюється судове рішення.
Згідно із статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» з 01 січня 2023 році прожитковий мінімум на одну працездатну особу становить 2 684,00 грн.
Предметом спору у справі є скасування наказу про притягнення до дисциплінарної відповідальності та відшкодування моральної шкоди у розмірі 100 000,00 грн. Справа є незначної складності, ціна позову не перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (2 684,00 грн*250=671 000,00 грн). 
У касаційній скарзі заявниця зазначає, що справа стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики, справа має виняткове значення для неї, вона буде позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскаржуваними рішеннями, при розгляді справи № 296/2149/19, в якій оскаржує наказ про її звільнення.
Верховний Суд у визначенні правового питання як такого, що має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики, виходить з того, що таке правове питання має бути вагомим питанням правозастосовчої практики, мати винятково актуальне значення для її формування. Такі ознаки визначаються предметом спору, значимістю для держави й суспільства у цілому правового питання, що постало перед практикою його застосування.
Заявниця не зазначила, в чому полягає значущість для держави і суспільства правового питання, яке на її думку, має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики. 
ОСОБА_1 належним чином не обґрунтувала, чому відповідно до цивільного процесуального закону вона позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженими судовими рішеннями, при розгляді іншої справи та в чому полягає виняткове значення для неї цієї справи.
Посилання у касаційній скарзі на порушення норм матеріального та процесуального права фактично підтверджує незгоду особи, яка подала касаційну скаргу, з оскарженими судовими рішеннями, а тому не свідчить, що справа має виняткове значення для  ОСОБА_1 і вона буде позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженими судовими рішеннями, при розгляді іншої справи.
Верховний Суд дослідив та взяв до уваги: ціну позову, предмет позову, складність справи, а також значення справи для сторін і суспільства й не встановлено випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, які б свідчили про необхідність перегляду судового рішення у цій справі у касаційному порядку.
Переглядаючи справу в касаційному порядку, Верховний Суд, який відповідно до частини третьої статті 125 Конституції України є найвищим судовим органом, виконує функцію «суду права», що розглядає спори, які мають найважливіше (принципове) значення.
Правила, запроваджені законодавцем щодо обмеження права на касаційне оскарження, відповідають статті 129 Конституції України, згідно з якою, основними засадами судочинства є, зокрема, забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
Наведене повністю узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини згідно з якою умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції), «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії)).
Відповідно до пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
Оскільки оскаржувані заявницею рішення судів ухвалені у малозначній справі, у відкритті касаційного провадження у справі необхідно відмовити.
Керуючись статтями 19, 389, 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду,
У Х В А Л И В :
У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 , подану адвокатом Лагодіним Денисом Сергійовичем, на рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 29 листопада 2022 року та постанову Житомирського апеляційного суду від 06 березня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Державної установи «Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Житомирській області» про притягнення до дисциплінарної відповідальності та відшкодування моральної шкоди відмовити.
Копію ухвали та додані до касаційної скарги матеріали направити заявниці.
Ухвала оскарженню не підлягає.
 
Судді:                                                                                                    А. С. Олійник
О. В. Ступак
В. В. Яремко