ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

12 квітня 2023 року 	м.Дніпро	справа № 160/11838/22	

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
головуючого - судді  Баранник Н.П.,
суддів:  Шлай А.В., Малиш Н.І.,     
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду                                 від 06 жовтня 2022 року у справі №160/11838/22 (суддя Луніна О.С.) за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся до суду із позовом  до Військової частини НОМЕР_1 (далі відповідач), в якому просив:
- визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо ненарахування та невиплати позивача середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 21.12.2016 року по 25.05.2022 року включно;
- зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити на користь позивача середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 21.12.2016 року по 25.05.2022 року включно.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 06 жовтня                    2022 року позовну заяву позивача було повернуто на підставі п.9 ч.4 ст.169 КАС України.
Не погодившись з ухвалою суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу.         В скарзі, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, невідповідність висновків суду фактичним обставинам, позивач просить оскаржену ухвалу від 06 жовтня 2022р. скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Доводи апеляційної скарги позивача зводяться до безпідставності висновків суду про відсутність поважних причин пропуску строків звернення до суду з таким позовом. Позивач зазначає, що надав суду докази перебування у відрядженні в Литві та Німеччині, а після повернення з відрядження та отримання необхідних доказів ним одразу, без зволікань була подана позовна заява до суду.
Відповідач не скористався своїм правом на подачу письмового відзиву на апеляційну скаргу позивача.
Апеляційний розгляд справи здійснено за правилами ст.311 КАС України, в порядку письмового провадження.
Колегія суддів, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного.
З матеріалів справи вбачається, що ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12.08.2022 року позовну заяву ОСОБА_1 було залишено без руху та надано строк для усунення недоліків позовної заяви протягом десяти днів з дня отримання копії ухвали суду шляхом надання до суду обґрунтованого клопотання про поновлення строку звернення до адміністративного суду, а також надання доказів поважності причин його пропуску.
26.09.2022 року позивач подав до суду клопотання про поновлення строків звернення до суду.
Надаючи оцінку доводам позивача, викладеним у клопотанні про поважність причин пропуску строку, суд першої інстанції зазначив, що будь-яких поважних причин, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій, позивачем не вказано.
Так, з матеріалів позовної заяви вбачається, що позивачем оскаржується ненарахування та невиплата відповідачем середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 21.12.2016 року по 25.05.2022 року включно.
Відповідно до ч.2 ст.122 КАС України, для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Згідно з ч.3 ст.122 КАС України для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Приписами ч.1 ст.233 КЗпП України передбачено, що працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, крім випадків, передбачених частиною другою цієї статті.
Верховний Суд у складі судової палати з розгляду справ щодо виборчого процесу та референдуму, а також захисту політичних прав громадян Касаційного адміністративного суду у постанові від 11 лютого 2021 року, розглядаючи спірне питання про дотримання позивачем строку звернення до суду з вимогою про стягнення компенсації за затримку повного розрахунку при звільненні (грошової компенсації за неотримане речове майно) висловив правову позицію, відповідно до якої строк звернення до суду за вирішенням публічно-правового спору щодо стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні охоплюється спеціальною нормою частини п`ятої статті 122 КАС України, відсутні підстави для застосування у спірних правовідносинах частини першої статті 233 КЗпП України.
Тобто, для звернення до суду у такій категорії справ законом встановлюється місячний строк, передбачений ч.5 ст.122 КАС України, який обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Про порушення свого права позивач дізнався в день отримання повідомлення про надходження коштів - 26.05.2022 року (а.с.6), до суду з позовом звернувся 29.07.2022р. (а.с. 10, 11), тобто з пропуском строку, визначеного ч.5 ст.122 КАС України.
У клопотанні про поновлення строку звернення до суду, позивач, як на поважність причин пропуску, посилається на листи №004/25/05/2022 від 25.05.2022 року (а.с. 19) та №002/22/06/2022 від 22.06.2022 року (а.с.20), при цьому належного перекладу суду не надав, а виклав лише самостійний переклад у клопотанні про поновлення строку. Так, позивач зазначає, що з 26.05.2022 року по 23.06.2022 року та з 23.06.2022 року по 20.07.2022 року знаходився на роботі за кордоном, а тому не міг сформувати та направити до суду повноцінну позовну заяву.
Суд першої інстанції, надаючи оцінку таким доводам, обґрунтовано зазначив, що позивач на військовій службі не перебував, на лікарняному не знаходився, а інших обставин, які б обмежували його в діях скористатися юридичними послугами та своєчасного направити позовну заяву, позивачем не наведено.
Питання, пов`язані з оцінкою поважності причин пропуску строку звернення до адміністративного суду, неодноразово вирішувалось Великою Палатою Верховного Суду, зокрема, у постанові від 27.05.2020 у справі №9901/546/19 висловлено правову позицію про те, що поважними причинами пропуску строку звернення до суду визнаються лише ті обставини, які були об`єктивно непереборними, тобто не залежали від волевиявлення особи, що звернулась з адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами.
Тобто, строк звернення до адміністративного суду може бути поновлений лише за наявності поважних підстав, наявність яких підтверджена відповідними доказами.
В спірному випадку визначальним є те, що позивач не надав суду належних доказів на підтвердження тих обставин, на які він посилався в обґрунтування неможливості своєчасного звернення до суду.
Згідно з п.9 ч.4 ст.169 Кодексу адміністративного судочинства України  суд повертає позовну заяву у випадках, передбачених ч.2 ст.123 цього Кодексу.
Відповідно до ч.2 ст.123 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.
На думку колегії, суд обґрунтовано відмовив у задоволенні клопотання позивача про поновлення строку звернення до суду, та повернув позовну заяву відповідно до п.9 ч.4 ст.169 КАС України.
Колегія суддів не вбачає підстав для скасування оскарженої позивачем ухвали суду першої інстанції, апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.
Керуючись ст.311, п.1 ч.1 ст.315, ст.316, ст.ст.322, 325, 329 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 06 жовтня 2022 року у справі № 160/11838/22 - залишити без змін.

Постанова Третього апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з дати її прийняття може бути оскаржена до Верховного Суду у випадках та в строки, передбачені ст.ст.328,329 КАС України.

Головуючий - суддя                                                                      Н.П. Баранник 

                               суддя                                                                      А.В. Шлай 

                               суддя                                                                      Н.І. Малиш