Ухвала
 
24 квітня 2023 року
м. Київ
 
справа № 212/9076/19
провадження № 61-5096ск23
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Тітова М. Ю. (суддя-доповідач), Зайцева А. Ю., Коротенка Є. В., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Дніпровського апеляційного суду від 27 вересня 2022 року в справі за позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Північ транс», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - Моторне (транспортне) страхове бюро України, про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої вчиненням кримінального правопорушення, 
встановив:
У жовтні 2019 року ОСОБА_2 , яка діяла в своїх інтересах та в інтересах неповнолітньої ОСОБА_1 , звернулася до суду з позовом до публічного акціонерного товариства «Північтранс» (далі - ПАТ «Північтранс»), яке в подальшому було перейменоване на товариство з обмеженою відповідальністю «Північ транс» (далі - ТОВ «Північ транс») про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої вчиненням кримінального правопорушення.
У грудні 2019 року позивачами ОСОБА_2 та ОСОБА_1 у зв`язку з набуттям останньою повної цивільної дієздатності подано до суду уточнену позовну заяву, у якій вони просили стягнути з відповідача на їх користь завдану кримінальним правопорушенням моральну шкоду в розмірі 2 000 000, 00 грн кожній. Також позивач ОСОБА_2 просила стягнути з відповідача завдану їй матеріальну шкоду в розмірі 160 000, 00 грн.
Рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської областівід 31 травня 2022 року позов задоволено частково.
Стягнуто з ТОВ «Північ транс» на користь ОСОБА_2 в рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, 500 000, 00 грн.
Стягнуто з ТОВ «Північ транс» на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, 500 000, 00 грн. 
Стягнуто з ТОВ «Північ транс» на користь держави судові витрати по сплаті судового збору у сумі 12 180, 00 грн.
В іншій частині позовних вимог ОСОБА_2 , ОСОБА_1 відмовлено.
Постановою Дніпровського апеляційного суду від 27 вересня 2022 року рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 31 травня 2022 року в частині розміру моральної шкоди, стягнутої з ТОВ «Північ транс» на користь ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , змінено, зменшено цей розмір кожній з 500 000, 00 грн до 50 000, 00 грн.
Рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 31 травня 2022 рокув частині розміру судового збору, стягнутого з ТОВ «Північ транс» на користь держави за подачу позивачами позову до суду, змінено, зменшено цей розмір з 12 180, 00 грн до 1 536, 80 грн.
В іншій частині рішення суду залишено без змін.
У жовтні 2022 року адвокат Залюбовський В. В. в інтересах ОСОБА_2 та  ОСОБА_1 звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою на рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 31 травня 2022 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 27 вересня 2022 року, у якій просив скасувати постанову апеляційного суду в частині зменшення розміру відшкодування моральної шкоди, а рішення суду першої інстанції змінити частково та ухвалити нове рішення, яким стягнути з ТОВ «Північ транс» на користь кожної з позивачів 2 000 000, 00 грн в рахунок відшкодування моральної шкоди.
Ухвалою Верховного Суду від 20 січня 2023 року на підставі пункту 5 частини другої статті 394 ЦПК України відмовлено у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою адвоката Залюбовського В. В. в інтересах ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 31 травня 2022 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 27 вересня 2022 року.
У лютому 2023 року до Верховного Суду надійшла заява адвоката Залюбовського В. В. в інтересах ОСОБА_2 та ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами ухвали Верховного Суду від 20 січня 2023 року. 
Ухвалою Верховного Суду від 01 березня 2023 року указану заяву було повернуто. 
05 квітня 2023 року ОСОБА_1 надіслала до  Верховного Суду касаційну скаргу на постанову Дніпровського апеляційного суду від 27 вересня 2022 року у зазначеній вище справі повторно. 
Подання касаційної скарги      ОСОБА_1 обумовлює тим, що повний текст постанови Дніпровського апеляційного суду від 27 вересня 2022 року вона отримала лише 04 квітня 2023 року. 
У поданому клопотанні про поновлення строку на касаційне оскарження судового рішення заявник зазначає, що 30 березня 2023 року на її адресу надійшла копія ухвали Верховного Суду від 01 березня 2023 року, з якої вона дізналась, що судом касаційної інстанції вирішувалось питання про відкриття касаційного провадження у цій справі.
Стверджує, що нею окремо з адвокатом Залюбовським В. В. договір про надання правової допомоги для участі у розгляді справи у касаційній інстанції не укладався, позиція адвокатом Залюбовським В. В. при зверненні до Верховного Суду з касаційною скаргою з нею не узгоджувалась.
Ураховуючи викладене, заявник вважає, що причини пропуску нею строку на касаційне оскарження є поважними, у зв'язку з чим просить поновити строк на звернення з касаційною скаргою на постанову Дніпровського апеляційного суду від 27 вересня 2022 року. 
Проте у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити з таких підстав.
Відповідно до частини третьої статті 392 ЦПК України касаційна скарга підписується особою, яка її подає, або представником такої особи. До касаційної скарги, поданої представником, повинна бути додана довіреність або інший документ, що посвідчує повноваження представника.
Частиною першою статті 58 ЦПК України передбачено, що сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника.
За приписами частини першої статті 60 ЦПК України представником в суді може бути адвокат або законний представник.
Частиною четвертою статті 62 ЦПК України передбачено, що повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність».
Відповідно до частини першої статті 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» документами, які посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: договір про надання правової допомоги, довіреність, ордер, доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2019 року в справі № 9901/847/18 (провадження № 11-44заі19) зазначено, що звернення до суду, в тому числі, до Верховного Суду як найвищого суду в системі судоустрою України, що забезпечує сталість та єдність судової практики з використанням правничої допомоги інших осіб, зокрема, адвоката, при реалізації права на справедливий суд передбачає надання до суду належних доказів дійсної волі особи, що є учасником справи, на уповноваження іншої особи на право надання правничої допомоги. Такі докази повинні виключати будь-які сумніви стосовно справжності та чинності такого уповноваження на момент вчинення певної процесуальної дії (докази повинні бути в оригіналі або у формі копії, якісно оформленої особою, що є учасником справи, із зазначенням назви судового органу, у якому надається правова допомога позивачу), а також стосовно охоплення такої дії дійсним колом повноважень представника, що делеговані йому особою, що реалізує право на справедливий суд.
Судом з'ясовано, що касаційна скарга ОСОБА_1 , яка у жовтні 2022 року була подана від її імені та в її інтересах, підписана адвокатом Залюбовським В. В. на підставі ордера на надання правничої (правової) допомоги, у Єдиному реєстрі адвокатів України наявні відомості про те, що він має статус адвоката, повноваження адвоката Залюбовського В. В. представляти інтереси ОСОБА_1 та діяти від її імені в суді касаційної інстанції перевірялись Верховним Судом в межах касаційного провадження з розгляду указаної касаційної скарги. 
Крім того, слід зазначити, що відсутність договору про надання правової допомоги не може бути підтвердженням відсутності повноважень на підписання та подання касаційної скарги, оскільки відповідно до частини першої статті 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» документом, який посвідчує повноваження адвоката на надання правової допомоги, може бути ордер. 
З огляду на наведене, доводи ОСОБА_1 стосовно необізнаності про факт подання у жовтні 2022 року адвокатом Залюбовським В. В. касаційної скарги від її імені, неукладення з ним договору про надання правової допомоги та неузгодження позиції щодо касаційної скарги не можуть бути взяті судом до уваги. 
Ураховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що ОСОБА_1 вже скористалась своїм правом на касаційне оскарження постанови Дніпровського апеляційного суду від 27 вересня 2022 року. 
За змістом статей 43, 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.
Подання касаційної скарги на одне і те ж судове рішення окремо позивачем та представником позивача від імені позивача та в його інтересах суперечить чинному процесуальному законодавству та свідчить про зловживання процесуальними правами.
Пунктом 3 частини другої статті 394 ЦПК України передбачено, що суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо є постанова про залишення касаційної скарги цієї особи без задоволення або ухвала про відмову у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою цієї особи на це саме судове рішення.
З огляду на те, що за наслідками вирішення питання про відкриття касаційного провадження Верховним Судом було відмовлено у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою на постанову Дніпровського апеляційного суду від 27 вересня 2022 року, поданою від імені ОСОБА_1 та в її інтересах адвокатом Залюбовським В. В., після чого ОСОБА_1 вдруге подала касаційну скаргу на те ж саме судове рішення, у відкритті касаційного провадження слід відмовити.
У зв'язку з відмовою у відкритті касаційного провадження не підлягає окремому розгляду клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на касаційне оскарження постанови Дніпровського апеляційного суду від 27 вересня 2022 року. 
Керуючись пунктом 3 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,
ухвалив:
У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою  ОСОБА_1 на постанову Дніпровського апеляційного суду від 27 вересня 2022 року в справі за позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Північ транс», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - Моторне (транспортне) страхове бюро України, про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої вчиненням кримінального правопорушення, відмовити.
Копію ухвали та додані до скарги матеріали надіслати заявнику.
Ухвала оскарженню не підлягає.
 
Судді:                                                                                                            М. Ю. Тітов
 
А. Ю. Зайцев
 
Є. В. Коротенко