ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 620/4581/22                                                                       Суддя (судді) першої інстанції: Житняк Л.О.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  24 квітня 2023 року                                                                                            м. Київ
          
Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі: головуючого-судді Шелест С.Б., суддів  Горяйнова А.М., Пилипенко О.Є., розглянувши у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 28.09.2022 у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Чернігівській області про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, 
УСТАНОВИЛА:
ОСОБА_1 (далі також - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Чернігівського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Національної поліції в Чернігівській області (далі також - ГНУП в Чернігівській області), в якому просив суд:
скасувати наказ Головного управління Національної поліції в Чернігівській області від 13.06.2022 №489 в частині накладення дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції на сержанта поліції ОСОБА_1 , поліцейського взводу №3 роти поліції особливого призначення ГУНП в Чернігівській області;
скасувати наказ Головного управління Національної поліції в Чернігівській області від 28.06.2022 №347о/с «по особовому складу» в частині звільнення ОСОБА_1 зі служби в поліції за пунктом 6 частини першої статті 77 Закону України «Про Національну поліцію»;
поновити ОСОБА_1 на посаді поліцейського взводу №3 роти поліції особливого призначення ГУНП в Чернігівській області з 30.06.2022;
стягнути з Головного управління Національної поліції в Чернігівській області на користь ОСОБА_1 суму середнього заробітку за час вимушеного прогулу з 30.06.2022 до дня поновлення на посаді.
Позовні вимоги мотивовані протиправністю наказу ГУПН в Чернігівській області від 13.06.2022 №489 в частині застосування до позивача дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції, як такого, що прийнятий за відсутності факту порушення позивачем вимог статті 18 Закону України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 №580-VIII (далі  - Закон № 580-VIII), статті 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України від 05.03.2018 № 2337-VIII (далі - Дисциплінарний статут), Присяги працівника поліції, а також як такого, що прийнятий на підставі хибних та непідтверджених висновків щодо самоусунення позивача від виконання службових обов`язків як поліцейського та самовільного залишення в умовах воєнного стану 19.03.2022 без будь-якого погодження з керівництвом території дислокації підрозділу (м. Чернігів). 
Позивач також зауважив, що підставою для проведення службового розслідування, наслідком якого стало застосування до нього дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, був рапорт начальника УКЗ ГУНП в Чернігівській області майора поліції Ігоря Папченка, на підставі якого вже призначалось та проводилось відповідною комісією службове розслідування. Наголошує на безпідставності проведення нового чи повторного службового розслідування за вказаним рапортом.  
Чернігівський окружний адміністративний суд рішенням від 28.09.2022 у задоволенні позову відмовив. 
У поданій апеляційній скарзі ОСОБА_1  із посиланням на порушення судом першої інстанції норм матеріального й процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, про задоволення позову.
Від відповідача відзив на апеляційну скаргу не надходив. 
Зважаючи на те, що рішення суду першої інстанції ухвалене в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, справа розглянута у порядку письмового провадження за наявними у ній матеріалами на підставі пункту 3 частини першої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, матеріали справи, оцінивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів уважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.
ОСОБА_1 , сержант поліції, проходив службу в Національній поліції України на посаді поліцейського взводу №3 роти поліції особливого призначення ГУНП в Чернігівській області.
Наказом ГУНП в Чернігівській області від 20.03.2022 №501 «Про призначення службового розслідування та утворення дисциплінарної комісії» у зв`язку з поданням начальником УКЗ ГУНП в Чернігівській області майором поліції Ігорем Папченком рапорту від 20.03.2022 за фактом відсутності на службі та небажання продовження служби в Національній поліції України окремими поліцейськими структурних та територіальних підрозділів ГУНП в Чернігівській області, у зв`язку з військовою агресією російської федерації та введенням воєнного стану на території України, призначене службове розслідування. 
21.03.2022 начальник ГУНП в Чернігівській області поліції полковник поліції Володимир Нідзельський затвердив висновок службового розслідування за відомостями, викладеними у рапорті начальника УКЗ ГУНП в Чернігівській області майора поліції Ігоря Папченка від 20.03.2022.
Наказом ГУНП в Чернігівській області від 21.03.2022 №382 за грубе порушення службової дисципліни, неналежне виконання посадових (функціональних) обов`язків, недотримання вимог статті 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, статті 18 Закону № 580-VIII, присяги Працівника поліції в частині відсутності на службі та невиконання службових обов`язків під час дії воєнного стану на території України, зокрема, на території дислокації підрозділу поліцейського взводу №3 роти поліції особливого призначення ГУНП в Чернігівській області, сержанта поліції ОСОБА_1 звільнено зі служби в поліції. 
13.05.2022 на розгляд керівництва ГУНП в Чернігівській області надійшла доповідна записка начальника відділу правового забезпечення ГУНП в Чернігівській області капітана поліції Олега Роєнка з обґрунтуванням та пропозицією скасування наказів про притягнення до дисциплінарної відповідальності поліцейських та наказів по особовому складу ГУНП в Чернігівській області, які були видані в процесі реалізації висновків службових розслідувань, проведених дисциплінарними комісіями, які викладені з недотриманням процедури проведення службового розслідування за фактом відсутності на службі та невиконання службових обов`язків окремими поліцейськими структурних та територіальних підрозділів ГУНП в Чернігівській області з 24.02.2022, у зв`язку з військовою агресією російської федерації та введенням воєнного стану на території України. 
На підставі зазначеної доповідної записки наказом ГУНП в Чернігівській області від 13.05.2022 №424 наказ ГУНП в Чернігівській області від 21.03.2022 №382 скасований як передчасний; наказом від 13.05.2022 №212о/с ОСОБА_1 поновлений на службі в поліції; наказом від 13.05.2022 №595 призначене проведення службового розслідування за фактом відсутності на службі та невиконання службових обов`язків окремими поліцейськими структурних та територіальних підрозділів ГУНП в Чернігівській області, які вказані у матеріалах службових розслідувань, призначених, зокрема наказом ГУНП в Чернігівській області від 20.03.2022 №501. 
11.06.2022 начальник ГУНП в Чернігівській області поліції полковник поліції Володимир Нідзельський затвердив висновок службового розслідування за відомостями, викладеними у доповідній записці начальника ВПЗ ГУНП в Чернігівській області капітана поліції Олега Роєнка. 
Згідно з матеріалами висновку службового розслідування від 11.06.2022 опитаний під час службового розслідування сержант поліції ОСОБА_1 , поліцейський взводу №3 роти поліції особливого призначення ГУНП в Чернігівській області, пояснив, що з 23.02.2022 по 24.02.2022 перебував на добовому чергуванні поблизу центрального ринку м. Чернігова. Вранці 24.02.2022 була оголошена бойова тривога і він прибув до ГУНП в Чернігівській області, де отримав зброю. Після цього, ближче до обіду позивач поїхав за місцем дислокації РПОП ГУНП в Чернігівській області. З наступного дня позивач здійснював патрулювання на території м. Чернігова щодо охорони публічного порядку та безпеки.
28.02.2022 позивача направили до с. Киїнка, Чернігівського району в складі мобільної групи, куди, за інформацією керівництва, могли десантуватися ворожі диверсійно-розвідувальні групи. Згідно з поясненнями позивача, як тільки підрозділ заїхав в с. Киїнка, почалися артилерійській обстріли. Евакуювавши поранених та загиблих, підрозділ позивача повернувся на місце дислокації. Під час вказаного бойового виходу було втрачено його посвідчення та жетон. Після 28.02.2022 позивач заступав на денне чергування у піших та мобільних групах на території м. Чернігова а також на чергування по охороні місця дислокації РПОП ГУНП в Чернігівській області.
Позивач також зазначає, що починаючи з 25.02.2022 до 19.03.2022 відбувалися постійні авіаудари та артилерійські обстріли по м. Чернігів та в безпосередній близькості від його місця проживання, що призвело до відсутності електро-, тепло, водо- та газопостачання у його квартирі. Через вагітність дружини, а також через проблеми з її здоров`ям (дружина має інвалідність та потребує регулярного вживання визначених лікарем медичних препаратів) подальше перебування її у фактично ізольованому місті, куди не постачались лікарські засоби, продукти та товари першої необхідності, було небезпечним для її життя та здоров`я. Позивач вказує, що власного транспорту сім`я не мала, самостійно евакуюватися дружина не мала можливості. Централізована евакуація цивільних мешканців з м. Чернігова силами органів місцевої влади також не оголошувалась. 
Враховуючи небезпеку для життя та здоров`я дружини, позивач зазначив, що окрім нього ніхто не зміг би забезпечити їх евакуації з м. Чернігова у безпечне для життя та здоров`я місце. Щодо евакуації своєї дружини позивач звернувся до безпосереднього керівника ОСОБА_2 16.03.2022, на що він відповів, що посприяти нічим не зможе, однак не проти щоб позивач евакуював її самостійно.
18.03.2022 після чергування позивач здав зброю, і намагався евакуювати дружину до м.  Ніжина, Чернігівської області де мешкають його батьки. 19.03.2022 позивач з дружиною дісталися до батьків за адресою: АДРЕСА_1 . Після чого, позивач вирішив повернутися до м. Чернігова. Однак враховуючи відсутність транспортного сполучення з м. Ніжина до м. Чернігова, самостійно дістатися до місця несення служби позивач не міг. Позивач зазначає, що ніхто з його знайомих не погоджувався підвезти його до м. Чернігова, так як через постійне переміщення ворожих військ та обстріли, безпечного маршруту повернення не було. Відповідно, позивач зателефонував своєму керівникові ОСОБА_2 та повідомив, що евакуював свою вагітну дружину та бажає повернутися до місця несення служби, однак не має можливості це здійснити через відсутність транспортного сполучення. На що ОСОБА_2 повідомив, що його не цікавить, яким чином позивач повинен повертатися до м. Чернігова і він посприяти нічим не може.
До 23.03.2022 позивач намагався повернутися до м. Чернігова самостійно, однак не зміг знайти транспорт, попутного транспорту у зазначеному напрямку також не було. У цей же день від колег він дізнався, що звільнений з поліції, однак будь-яких документів підтверджуючих звільнення позивача ніхто з колег або керівництва йому не надав. Пізніше, в кінці березня позивачу на телефон надіслали фото витягу з наказу ГУНП в Чернігівській області.
Опитаний під час проведення службового розслідування командир РПОП ГУНП в Чернігівській області майор поліції ОСОБА_2 пояснив, що позивач у період з 24.02.2022 по 18.03.2022 заступав на службу у підрозділі. 19.03.2022 позивач звернувся до нього із проханням підписати рапорт з приводу переведення до Чернігівського районного управління  поліції ГУНП в Чернігівській області для подальшого несення служби. На зазначене опитуваний додав, що він не заперечував проти переведення та підписав рапорт. Подальше місце знаходження позивача йому не відоме. 
За результатами аналізу пояснень позивача та розпорядчих документів ГУНП в Чернігівській області дисциплінарна комісія дійшла висновку, що ОСОБА_1 з 19.03.2022 під час дії правового режиму воєнного стану на території України без будь-якого погодження та отримання відповідного дозволу як безпосереднього керівника РПОП, так і керівника ГУНП в Чернігівській області, виїхав за межі міста Чернігова, чим всупереч Присязі поліцейського самоусунувся від виконання своїх службових, функціональних обов`язків як поліцейського відповідно до Закону України «Про Національну поліцію», та в подальшому жодних дій спрямованих на повернення до місця дислокації підрозділу та несення служби, не вчинив.
За результатами проведеного службового розслідування виданий наказ ГУНП в Чернігівській області від 13.06.2022 №489 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності», яким за грубе порушення службової дисципліни, невиконання посадових обов`язків, недотримання вимог статей 1, 5 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, статті 18 Закону №580-VIII, Присяги працівника поліції у частині самоусунення з 19.03.2022 від виконання своїх службових обов`язків як поліцейського від захисту Українського народу, охорони прав і свобод людини, честі держави в період дії правового режиму воєнного стану в Україні, зокрема за місцем дислокації підрозділу, невиконання наказів керівництва ГУНП в Чернігівській області та Національної поліції України, а також самовільному залишенню 19.03.2022, без будь-якого погодження з керівництвом, території дислокації підрозділу (м. Чернігів), поліцейського взводу №3 роти поліції особливого призначення ГУНП в Чернігівській області сержанта поліції ОСОБА_1 звільнено зі служби в поліції.
На підставі даного наказу 28.06.2022 ГУНП в Чернігівській області виданий наказ №347о/с про звільнення позивача зі служби в поліції за пунктом 6 (у зв`язку з реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби) частини 1 статті 77 Закону №580-VIII.
Вказуючи на протиправність наказів  від 13.06.2022 №489 в частині притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності та від 28.06.2022 №347о/с в частині звільнення позивача зі служби в поліції ОСОБА_1 звернувся до суду із даним позовом. 
Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з правомірності оскаржуваних наказів в частині, прийнятих стосовно ОСОБА_1 , як таких що прийняті за наявності підтверджених фактів порушення позивачем вимог статті 18 Закону № 580-VIII, статті 1 Дисциплінарного статуту та Присяги працівника поліції у частині самоусунення позивача від виконання службових обов`язків як поліцейського та самовільного залишення 19.03.2022 території дислокації підрозділу (м. Чернігів) та з дотриманням порядку, передбаченого Дисциплінарним статутом.
Апеляційна скарга мотивована порушенням судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права та невідповідністю висновків суду обставинам справи. Скаржник зазначає, що будь-які належні та допустимі докази його неперебування на робочому місці в матеріалах службового розслідування відсутні. Зауважує, що отримав усну згоду керівництва на евакуацію своєї вагітної дружини. Наголошує на помилковості висновку суду першої інстанції щодо наявності транспортного сполучення з містом Чернігів у період до 24.03.2022, оскільки місто Чернігів з перших днів повномасштабного вторгнення перебувало в оточенні ворожих військ.
Апелянт також наголошує, що його не було повідомлено про час та місце розгляду справи дисциплінарною комісією. Надає пояснення тотожні поясненням, зазначеним у висновку перевірки. Зазначає, що на підставі рапорта начальника УКЗ ГУНП в Чернігівській області майора поліції Ігоря Папченка вже призначалось та проводилось відповідною комісією службове розслідування. Окремо зазначає про недотримання відповідачем строків застосування дисциплінарного стягнення, що передбачені статтею 21 Дисциплінарного статуту. 
Колегія суддів апеляційного суду, виходячи з меж апеляційного перегляду, встановлених статтею 308 КАС України, погоджується із висновком суду першої інстанції щодо відсутності підстав для задоволення позову, з огляду на наступне. 
Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначені Законом № 580-VIII. 
Частиною першою статті 1 Закону № 580-VIII визначено, що Національна поліція України (поліція) - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку.
У своїй діяльності поліція керується Конституцією України, міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цим та іншими законами України, актами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, а також виданими відповідно до них актами Міністерства внутрішніх справ України, іншими нормативно-правовими актами (частина перша статті 3 Закону № 580-VIII).
Згідно з частиною першою статті 64 Закону №580-VIII особа, яка вступає на службу в поліції, складає Присягу на вірність Українському народові такого змісту:
"Я, (прізвище, ім`я та по батькові), усвідомлюючи свою високу відповідальність, урочисто присягаю вірно служити Українському народові, дотримуватися Конституції та законів України, втілювати їх у життя, поважати та охороняти права і свободи людини, честь держави, з гідністю нести високе звання поліцейського та сумлінно виконувати свої службові обов`язки".
Відповідно до частини першої статті 18 Закону № 580-VIII поліцейський зобов`язаний: 1) неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; 2) професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва; 3) поважати і не порушувати прав і свобод людини; 4) надавати невідкладну, зокрема домедичну і медичну, допомогу особам, які постраждали внаслідок правопорушень, нещасних випадків, а також особам, які опинилися в безпорадному стані або стані, небезпечному для їхнього життя чи здоров`я; 5) зберігати інформацію з обмеженим доступом, яка стала йому відома у зв`язку з виконанням службових обов`язків; 6) інформувати безпосереднього керівника про обставини, що унеможливлюють його подальшу службу в поліції або перебування на займаній посаді.
Згідно зі статтею 24 Закону №580-VIII виконання інших (додаткових) повноважень може бути покладене на поліцію виключно законом.
У разі виникнення загрози державному суверенітету України та її територіальної цілісності, а також у ході відсічі збройної агресії проти України органи та підрозділи, що входять до системи поліції, відповідно до законодавства України беруть участь у виконанні завдань територіальної оборони, забезпеченні та здійсненні заходів правового режиму воєнного стану у разі його оголошення на всій території України або в окремій місцевості.
У ході забезпечення та здійснення заходів правового режиму воєнного стану у разі його оголошення на всій території України або в окремій місцевості, виконання завдань територіальної оборони органи та підрозділи, що входять до системи поліції та дислокуються в межах Автономної Республіки Крим та міста Севастополя, області, міста Києва, підпорядковуються відповідному начальнику Головного управління Національної поліції в Автономній Республіці Крим та місті Севастополі, області, місті Києві.
Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» у зв`язку з військовою агресією російської Федерації проти України, на підставі пропозицій Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану», з 5 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року на території України введений воєнний стан.
Частинами першою та другою статті 19 Закону № 580-VIII визначено, що у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону.
Підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом.
Відповідно до пункту 6 частини першої статті 77 Закону № 580-VIII поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється, серед іншого, у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України
Днем звільнення зі служби в поліції вважається день видання наказу про звільнення або дата, зазначена в наказі про звільнення (частини друга статті 77 Закону № 580-VIII).
Відповідно до статті 1 Дисциплінарного статуту службова дисципліна - дотримання поліцейським Конституції і законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів Національної поліції України, нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, Присяги поліцейського, наказів керівників.
Частиною третьою статті 1 Дисциплінарного статуту визначено, що службова дисципліна, крім основних обов`язків поліцейського, визначених статтею 18 Закону №580-VIII, зобов`язує поліцейського, зокрема, бути вірним Присязі поліцейського, мужньо і вправно служити народу України (пункт 1); знати закони, інші нормативно-правові акти, що визначають повноваження поліції, а також свої посадові (функціональні) обов`язки (пункт 2); поважати права, честь і гідність людини, надавати допомогу та запобігати вчиненню правопорушень (пункт 3); безумовно виконувати накази керівників, віддані (видані) в межах наданих їм повноважень та відповідно до закону (пункт 4); знати і виконувати заходи безпеки під час несення служби, дотримуватися правил внутрішнього розпорядку (пункт 8).
Відповідно до частин першої та другої статті 5 Дисциплінарного статуту поліцейський отримує наказ від керівника в порядку підпорядкованості та зобов`язаний неухильно та у визначений строк точно його виконувати. Забороняється обговорення наказу чи його критика.
За відсутності можливості виконати наказ поліцейський зобов`язаний негайно повідомити про це безпосередньому керівнику з обґрунтуванням причин невиконання і повідомленням про вжиття заходів до подолання перешкод у виконанні наказу.
За порушення службової дисципліни поліцейські незалежно від займаної посади та спеціального звання несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом (частина перша статті 11 Дисциплінарного статуту).
Відповідно до статті 12 Дисциплінарного статуту дисциплінарним проступком визнається протиправна винна дія чи бездіяльність поліцейського, що полягає в порушенні ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції.
Згідно з частиною третьою статті 13 Дисциплінарного статуту до поліцейських можуть застосовуватися такі види дисциплінарних стягнень: 1) зауваження; 2) догана; 3) сувора догана; 4) попередження про неповну службову відповідність; 5) пониження у спеціальному званні на один ступінь; 6) звільнення з посади; 7) звільнення із служби в поліції.
Частинами першою - четвертою статті 14 Дисциплінарного статуту визначено, що службове розслідування - це діяльність із збирання, перевірки та оцінки матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського.
Службове розслідування проводиться з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, встановлення причин і умов його вчинення, вини, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин вчинення дисциплінарних проступків.
Службове розслідування призначається за письмовим наказом керівника, якому надані повноваження із застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення.
Підставою для призначення службового розслідування є заяви, скарги та повідомлення громадян, посадових осіб, інших поліцейських, засобів масової інформації (далі - повідомлення), рапорти про вчинення порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку, або безпосереднє виявлення ознак такого проступку посадовою особою поліції, за наявності достатніх даних, що вказують на ознаки дисциплінарного проступку.
За змістом частини першої, пункту 1 частини дев`ятої статті 15 Дисциплінарного статуту проведення службових розслідувань за фактом порушення поліцейським службової дисципліни здійснюють дисциплінарні комісії.
Уповноважений член дисциплінарної комісії, що проводить службове розслідування, має право, зокрема, одержувати пояснення щодо обставин справи від поліцейського, стосовно якого проводиться службове розслідування, та від інших осіб
Згідно із частинами першою та другою статті 18 Дисциплінарного статуту під час проведення службового розслідування поліцейський має право на захист, що полягає в наданні йому можливості надавати письмові пояснення щодо обставин вчинення дисциплінарного проступку та докази правомірності своїх дій.
Поліцейський, стосовно якого проводиться службове розслідування, має право, зокрема: надавати пояснення, подавати відповідні документи та матеріали, що стосуються обставин, які досліджуються; подавати клопотання про отримання і залучення до матеріалів розслідування нових документів, отримання додаткових пояснень від осіб, які мають відношення до справи; ознайомлюватися з матеріалами, зібраними під час проведення службового розслідування, робити їх копії за допомогою технічних засобів з урахуванням обмежень, передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України, законами України "Про захист персональних даних", "Про державну таємницю" та іншими законами; подавати скарги на дії осіб, які проводять службове розслідування; користуватися правничою допомогою.
Частинами першою та третьою статті 19 Дисциплінарного статуту визначено, що у висновку за результатами службового розслідування зазначаються: дата і місце складання висновку, прізвище та ініціали, посада і місце служби членів дисциплінарної комісії, що проводила службове розслідування; підстава для призначення службового розслідування; обставини справи, зокрема обставини вчинення поліцейським дисциплінарного проступку; пояснення поліцейського щодо обставин справи; пояснення інших осіб, яким відомі обставини справи; пояснення безпосереднього керівника поліцейського щодо обставин справи; документи та матеріали, що підтверджують та/або спростовують факт вчинення дисциплінарного проступку; відомості, що характеризують поліцейського, а також дані про наявність або відсутність у нього дисциплінарних стягнень; причини та умови, що призвели до вчинення проступку, вжиті або запропоновані заходи для їх усунення, обставини, що знімають з поліцейського звинувачення; висновок щодо наявності або відсутності у діянні поліцейського дисциплінарного проступку, а також щодо його юридичної кваліфікації з посиланням на положення закону; вид стягнення, що пропонується застосувати до поліцейського у разі наявності в його діянні дисциплінарного проступку.
Під час визначення виду стягнення дисциплінарна комісія враховує характер проступку, обставини, за яких він був вчинений, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередню поведінку поліцейського, його ставлення до служби.
У разі встановлення вини поліцейського за результатами проведеного службового розслідування видається письмовий наказ про застосування до поліцейського одного з видів дисциплінарного стягнення, передбаченого статтею 13 цього Статуту, зміст якого оголошується особовому складу органу поліції (частина сьома статті 19 Дисциплінарного статуту).
Відповідно до частин першої та другої статті 21 Дисциплінарного статуту Дисциплінарне стягнення застосовується не пізніше одного місяця з дня виявлення дисциплінарного проступку і не пізніше шести місяців з дня його вчинення шляхом видання дисциплінарного наказу.
У разі проведення службового розслідування за фактом вчинення дисциплінарного проступку днем його виявлення вважається день затвердження висновку за результатами службового розслідування.
Дисциплінарні стягнення у виді звільнення з посади, пониження у спеціальному званні на один ступінь та звільнення із служби в поліції виконуються (реалізуються) шляхом видання наказу по особовому складу (частина третя статті 22 Дисциплінарного статуту).
Пунктом 4 розділу V Порядку проведення службових розслідувань у Національній поліції України, затверджений наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2018 № 893 (далі - Порядок №893) визначено, що службове розслідування має встановити: наявність чи відсутність складу дисциплінарного проступку в діянні (дії чи бездіяльності) поліцейського, з приводу якого (якої) було призначено службове розслідування; наявність чи відсутність порушень положень законів України чи інших нормативно-правових актів, організаційно-розпорядчих документів або посадових інструкцій; ступінь вини кожної з осіб, що вчинили дисциплінарний проступок; обставини, що пом`якшують або обтяжують ступінь і характер відповідальності поліцейського чи знімають безпідставні звинувачення з нього; відомості, що характеризують поліцейського, а також дані про наявність або відсутність у нього дисциплінарних стягнень; вид і розмір заподіяної шкоди; причини та умови, що призвели до вчинення дисциплінарного проступку.
Згідно з пунктом 7 розділу V Порядку №893 розгляд справи дисциплінарною комісією проводиться зазвичай у формі письмового провадження.
Збирання та перевірка матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського у разі розгляду справи у формі письмового провадження здійснюються зазвичай шляхом: одержання пояснень щодо обставин справи від поліцейського, стосовно якого проводиться службове розслідування, та від інших осіб; одержання в органах, закладах, установах поліції та їх підрозділах чи за запитом в інших органах державної влади та органах місцевого самоврядування необхідних документів або їх копій та долучення до матеріалів справи; отримання консультацій спеціалістів з питань, що стосуються службового розслідування.
Відповідно до пункту 1 розділу VІІ Порядку №893 у разі якщо за результатами розгляду матеріалів службового розслідування (справи) дисциплінарна комісія встановить наявність у діях (бездіяльності) поліцейського дисциплінарного проступку, керівнику, який призначив службове розслідування, вносяться пропозиції щодо накладення на поліцейського дисциплінарного стягнення. Уповноважений керівник, враховуючи характер проступку, обставини, за яких він був учинений, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередню поведінку поліцейського, його ставлення до служби, визначає вид дисциплінарного стягнення, що підлягає застосуванню до поліцейського, та видає письмовий наказ про його застосування.
Аналіз наведених положень свідчить про те, що однією з підстав для звільнення зі служби в поліції є реалізація дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту.
Колегія суддів апеляційного суду зазначає, що види дисциплінарних стягнень, які можуть застосовуватися до поліцейських, визначені у статті 13 Дисциплінарного статуту. Підставою для застосування цих стягнень є вчинення дисциплінарних проступків (дій, що порушують службову дисципліну). Ці обставини, як і причини та умови, що їх зумовили, а також ступінь вини поліцейського, з`ясовуються під час службового розслідування, за наслідками якого начальник вирішує питання щодо наявності чи відсутності у діянні поліцейського складу дисциплінарного проступку, та, відповідно, вирішує питання щодо наявності чи відсутності підстав для притягнення його до дисциплінарної відповідальності, обґрунтовуючи при цьому своє рішення у відповідному наказі.
Адміністративний суд у силу вимог частини третьої статті 2 КАС України в порядку судового контролю за рішеннями, діями чи бездіяльністю суб`єктів владних повноважень повинен дослідити, чи прийняті (вчинені) вони, зокрема, на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, обґрунтовано, розсудливо, з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення, пропорційно тощо.
Правова оцінка судами правильності та обґрунтованості рішення про притягнення до дисциплінарної відповідальності повинна полягати насамперед у перевірці, чи прийняте таке рішення у межах повноважень, у порядку та спосіб, встановлені Конституцією України та законами України, чи дійсно у діях особи є встановлені законом підстави для застосування до неї дисциплінарного стягнення.
Зазначена позиція суду відповідає позиції Верховного Суду, що викладена у постанові від 06.04.2023 у справі № 620/4545/22 та у постанові від 22.02.2023 у справі № 200/11036/20-а.
Погоджуючись із позицією суду першої інстанції щодо правомірності наказів ГУНП в Чернігівській області від 13.06.2022 №489 та від 28.06.2022 №347о/с в частині, що стосуються позивача, колегія суддів апеляційного суду виходить з наступного.
Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», у зв`язку з військовою агресією Російською Федерацією проти України, на підставі пропозицій Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану», з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року на території України введено воєнний стан.
Відповідно до наказу Національної поліції України від 23.02.2022 №171 «Про переведення особового складу на посилений варіант службової діяльності та Ситуаційного центру Національної поліції України й ситуаційних центрів головних управлінь Національної поліції в надзвичайний (позаплановий) режим діяльності» особовий склад Головного управління Національної поліції в Чернігівській області переведено на посилений варіант службової діяльності.
Виходячи з положень статті 24 Закону № 580-VIII, які передбачають участь органів та підрозділів, що входять до системи поліції, у виконанні завдань територіальної оборони, забезпеченні та здійсненні заходів правового режиму воєнного стану у разі його оголошення та підпорядкування їх відповідному начальнику Головного управління Національної поліції в Автономній Республіці Крим та місті Севастополі, області, місті Києві, колегія суддів погоджується із позицією суду першої інстанції, що всі поліцейські з 24.02.2022 зобов`язані були знаходитися за місцем дислокації підрозділу, в якому проходять службу та виконувати свої безпосередні функціональні обов`язки, в тому числі і завдань щодо захисту, пов`язаних із захистом територіальної цілісності України.
Суд апеляційної інстанції відхиляє доводи позивача про відсутність в матеріалах службової перевірки належних та допустимих доказів неперебування його на робочому місці, починаючи з 19.03.2022. Так, позивач як у позовній заяві, так і в апеляційній скарзі підтверджує, що у період з 19.03.2022 перебував поза межами місця дислокації підрозділу. 
Матеріали справи не містять жодного належного та допустимого доказу на підтвердження надання позивачу дозволу керівництвом ГУНП в Чернігівській області покинути територію дислокації підрозділу (м. Чернігів).
Посилання позивача на отримання ним усної згоди командира РПОП ГУНП в Чернігівській області майора поліції ОСОБА_2 на здійснення самостійної евакуації вагітної дружини як на підставу для спростування висновків службового розслідування щодо залишення місця дислокації підрозділу без отримання дозволу є необґрунтованим, оскільки за відсутності будь-яких доказів на підтвердження надання уповноваженою особою згоди на залишення місця дислокації підрозділу відповідне повідомлення, за його наявності, не спростовує факту самовільного залишення позивачем місця несення служби.
Окрім того підставою для прийняття оскаржуваного наказу є висновки службового розслідування щодо самоусунення позивача від виконання своїх службових обов`язків як поліцейського та самовільного залишення без будь-якого погодження з керівництвом, території дислокації підрозділу (м. Чернігів) з 19.03.2022. 
Суд апеляційної інстанції враховує, що позивач після 19.03.2022 не вчиняв жодних дій, спрямованих на повернення до місця дислокації підрозділу та несення служби. 
Колегія суддів апеляційного суду критично ставиться до посилання позивача на неможливість його повернення після 19.03.2022 до місця дислокації підрозділу та продовження несення служби. Так, загальновідомим і таким, що не потребує доведення, є факт того, що станом на 19.03.2022 місто Чернігів не перебувало під тимчасовою окупацією, в облозі чи під оперативною облогою. Повне зупинення транспортного сполучення з містом Чернігів відбулось 23-24 березня 2022 року через руйнування мостів і переправ та саме з 24.03.2022 місто опинилося в оперативній облозі. Протягом березня 2022 року постійно, крім певних періодів, коли здійснювалися обстріли міста, проводилася евакуація з міста цивільного населення, доставка гуманітарних та інших вантажів, зокрема човнами через пішохідний міст через р. Десна (у тому числі через смт. Куликівка), до початку квітня 2022 року. Колегія суддів зауважує, що після евакуації дружини до м. Ніжин у позивача була можливість повернутися до місця дислокації підрозділу, однак позивач нею не скористався. 
Суд апеляційної інстанції зазначає, що поліцейському не надано повноважень самостійного, вільного визначення ним місця несення служби, зміну підрозділу, самостійного усунення поліцейським від виконання обов`язків за основним місцем несення служби без відповідного наказу прямого керівника.
Будь-яких належних доказів невідповідності встановлених службовим розслідуванням фактів дійсним обставинам відсутності позивача на службі ним не наведено та судом під час розгляду справи не встановлено.
З тексту Присяги поліцейського, неухильне дотримання якої визначено законом, вбачається, що в основі поведінки працівника поліції закладені етичні, правові та службово-дисциплінарні норми поведінки, недодержання яких утворює факт порушення Присяги. Тому, складаючи Присягу, поліцейський покладає на себе не тільки певні службові зобов`язання, але й моральну відповідальність за їх виконання.
Порушення Присяги слід розуміти як скоєння поліцейським проступку (вчинку) проти інтересів служби, який суперечить покладеним на нього обов`язкам, підриває довіру до нього як до носія влади, що призводить до приниження авторитету органів поліції та унеможливлює подальше виконання ним своїх обов`язків.
Присяга поліцейського передбачає зобов`язання виконувати обов`язки сумлінно. Порушення Присяги - це несумлінне, недобросовісне виконання обов`язків поліцейським. Про несумлінність дій (бездіяльності) поліцейського свідчить невиконання обов`язків умисно або внаслідок недбалого ставлення до них. Невиконання чи неналежне виконання поліцейським службової дисципліни є дисциплінарним проступком, вчинення якого є підставою для дисциплінарної відповідальності.
Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 05.03.2020 у справі №815/4478/16.
За встановлених обставин колегія суддів апеляційного суду погоджується із позицією суду першої інстанції щодо обґрунтованості наказу ГУНП в Чернігівській області від 13.06.2022 №489 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності» в частині застосування до ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, як такого, що прийнятий на підставі підтверджених висновків службового розслідування щодо грубого порушення позивачем службової дисципліни, невиконання посадових (функціональних) обов`язків, недотримання вимог статей 1, 5 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, статті 18 Закону №580-VIII, Присяги працівника поліції у частині самоусунення з 19.03.2022 від виконання службових обов`язків як поліцейського від захисту Українського народу, охорони прав і свобод людини, честі держави в період дії правового режиму воєнного стану в Україні, зокрема за місцем дислокації підрозділу, не виконання наказів керівництва ГУ НП в Чернігівській області та Національної поліції України, а також самовільного залишення 19.03.2022, без будь-якого погодження з керівництвом, території дислокації підрозділу (м. Чернігів).
Суд апеляційної інстанції відхиляє доводи апеляційної скарги в частині протиправності наказу ГУНП в Чернігівській області від 13.06.2022 №489 з мотивів неповідомлення позивача про дату, час та місце розгляду справи дисциплінарною комісією, оскільки за змістом положень розділу V Порядку №893 розгляд справи дисциплінарною комісією проводиться зазвичай у формі письмового провадження; у формі відкритого засідання розгляд справи проводиться за рішенням уповноваженого керівника; у разі розгляду справи у формі письмового провадження рішення дисциплінарною комісією приймається без повідомлення та (або) виклику інших учасників службового розслідування на підставі наявних у справі матеріалів.
Матеріали справи не містять доказів на підтвердження того, що розгляд справи дисциплінарною комісією відбувався у формі відкритого засідання. 
Своєю чергою, висновок службового розслідування від 11.06.2022 містить письмові пояснення позивача з приводу обставин, що становили предмет розслідування, що свідчить про дотримання відповідачем вимог пункту 7 розділу V Порядку №893 в частині одержання пояснень щодо обставин справи від поліцейського, стосовно якого проводиться службове розслідування.
Колегія суддів апеляційного суду також зазначає про необґрунтованість доводів апеляційної скарги в частині протиправності наказу ГУНП в Чернігівській області від 13.06.2022 №489 з тих мотивів, що на підставі рапорту начальника УКЗ ГУНП в Чернігівській області майора поліції Ігоря Папченка вже проводилось службове розслідування, за результатами якого складений та затверджений висновок від 21.03.2022, оскільки підставою для проведення службового розслідування, за результатами якого прийнятий оспорюваний в частині позивача наказ ГУНП в Чернігівській області від 13.06.2022 №489, стала доповідна записка начальника відділу правового забезпечення ГУНП в Чернігівській області капітана поліції Олега Роєнка від 13.05.2022. 
Суд апеляційної інстанції також відхиляє посилання апелянта на недотримання відповідачем при застосуванні дисциплінарного стягнення строків його накладення, передбачених статтею 21 Дисциплінарного статуту, оскільки у спірних правовідносинах дисциплінарне стягнення накладене протягом шести місяців з дня вчинення дисциплінарного проступку (з 19.03.2022), та протягом одного місяця з дня його виявлення (день затвердження висновку за результатами службового розслідування 11.06.2022).
За вказаних обставин та наведеного правового регулювання, позиція суду першої інстанції щодо правомірності наказу ГУНП в Чернігівській області від 13.06.2022 №489 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності» в частині звільнення зі служби в поліції сержанта поліції ОСОБА_1 , поліцейського взводу №3 роти поліції особливого призначення ГУНП в Чернігівській області, є обґрунтованою.
Пунктом 6 частини першої статті 77 Закону №580-VIII встановлено, що поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України.
Зважаючи на правомірність наказу від 13.06.2022 №489 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності» в частині звільнення позивача зі служби в поліції, колегія суддів також погоджується із висновком суду першої інстанції щодо правомірності наказу ГУНП в Чернігівській області від 28.06.2022 №347о/с «по особовому складу» в частині звільнення ОСОБА_1 зі служби в поліції за пунктом  частини першої статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» та, відповідно, відсутності підстав для поновлення позивача на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.
Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції щодо відсутності підстав для задоволення позову не спростовують. 
Правова оцінка встановлених обставин судом першої інстанції дана правильно, порушень норм матеріального та процесуального права не допущено. 
За змістом частини першої статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись статтями 241, 242, 311, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 28.09.2022 у справі №620/4581/22 - без змін. 

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає, за виключенням випадків передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.
Cуддя-доповідач                                                                      С.Б. Шелест
Судді                                                                                          А.М. Горяйнов
                                                                                                    О.Є. Пилипенко