ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 320/8474/21                                                    Головуючий у І інстанції - Дудін С.О.,
                                                                                                      Суддя-доповідач - Губська Л.В. 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
  10 травня 2023 року                                                                                    м. Київ
          Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 
Головуючого судді:                                                  Губської Л.В., 
суддів:                                                            Епель О.В., Карпушової О.В.,
за участю секретаря                                                  Ольховської М.Г.,                                        представника відповідача                                         Кравчук К.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Спеціалізована механізована колона №23» на рішення Київського окружного адміністративного суду від 20 вересня 2022 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Спеціалізована механізована колона №23» до Головного управління ДПС у м.Києві та Державної податкової служби України про визнання неправомірними дій, скасування податкової вимоги,-
В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Спеціалізована механізована колона №23» звернулось до суду з даним позовом, в якому з урахуванням уточненої позовної заяви, просило визнати неправомірними дії Головного управління ДПС у м.Києві щодо нарахування пені в сумі 9 007 520, 78 грн за податковою вимогою №0045685-1303-2650 від 29.06.2021 та скасувати цю податкову вимогу.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що спірною податковою вимогою йому було визначено до сплати податковий борг у розмірі 12 555 461, 89 грн за відсутності правових підстав для цього, оскільки жодні податкові рішення, на підставі яких була визначена належна до сплати сума боргу, Товаристово не отримувало, при цьому, позивач стверджує, що відповідачем неправомірно визначений розмір пені, який в декілька разів перевищує суму основного зобов`язання.
Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 20 вересня 2022 року адміністративний позов задоволено частково, внаслідок чого визнано протиправною та скасовано податкову вимогу Головного управління ДПС у м.Києві від 29.06.2021 №0045685-1303-2650 в частині визначення ТОВ «Спеціалізована механізована колона №23» належної до сплати пені у розмірі 9  019  735, 31 грн. В іншій частині у задоволені адміністративного позову - відмовлено.
При цьому, суд першої інстанції виходив з того, що контролюючим органом безпідставно та необґрунтовано нараховано пеню у розмірі 9 019 735, 31 грн на суми податкового зобов`язання з податку на прибуток та податку на додану вартість, визначених податковими повідомленнями-рішеннями від 04.12.2017 №0003501422 та №0003511422. 
Не погоджуючись з судовим рішенням в частині відмовлених позовних вимог, позивач подав апеляційну скаргу, в якій він, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права та невідповідність висновків суду обставинам справи, просить рішення суду першої інстанції змінити, визнавши також неправомірними дії Головного управління ДПС у м. Києві щодо прийняття спірної податкової вимоги.
Доводи апеляційної скарги загалом аналогічні тим, що викладені у позові, при цьому, апелянт зазначає, що оскільки суд дійшов висновку про необґрунтованість нарахування пені, він мав би визнати неправомірними дії контролюючого органу і в цій частині. 
Ухвалами суду від 29.11.2022 та від 06.03.2023 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ТОВ «Спеціалізована механізована колона №23» і справу призначено до апеляційного розгляду на 29.03.2023 на 12:10.
29.03.2023 до суду апеляційної інстанції надійшло клопотання представника позивача про відкладення судового розгляду  у зв`язку з зайнятістю в іншому судовому процесі. Клопотання було задоволено і розгляд справи перенесено на 10.05.2023.
09.05.2023 на адресу Шостого апеляційного адміністративного суду знову надійшло  клопотання від представника позивача про відкладення судового розгляду у зв`язку з його зайнятістю в іншому процесі.
Розглянувши подане клопотання, колегія суддів дійшла висновку про відмову у його задоволенні з наступних підстав.
Так, відповідно до ст.309 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції має бути розглянута протягом шістдесяти днів з дня постановлення ухвали про відкриття провадження. У виняткових випадках апеляційний суд за клопотанням сторони та з урахуванням особливостей розгляду справи може продовжити строк розгляду справи, але не більше як на п`ятнадцять днів, про що постановляє ухвалу. 
Як наголошувалось вище, апеляційне провадження у даній справі відкрито 29.11.2022, справа була витребувана від суду першої інстанції і надійшла до суду апеляційної інстанції  06.01.2023. Таким чином, термін розгляду апеляційної скарги вже сплив, при цьому, ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 06.03.2023 строк розгляду справи був продовжений, який також уже сплив.
Подаючи клопотання про перенесення розгляду справи, заявник не просить продовжити термін розгляд справи, як то передбачено ст. 309 КАС України.
В свою чергу, колегія суддів не вбачає необхідності відкладення апеляційного розгляду, оскільки явка учасників у судове засідання обов`язковою не визнавалась, а матеріалів справи та доказів достатньо для вирішення спору по суті без їх присутності.
В судовому засіданні представник відповідача заперечувала проти задоволення апеляційної скарги.
Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника відповідача, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.
Так, судом установлено і підтверджується матеріалами справи, що ТОВ «Спеціалізована механізована колона №23» є юридичною особою та перебуває на обліку як платник податків у Головному управлінні ДПС у м. Києві.
04.12.2017 Головним управлінням ДПС у Херсонській області, АР Крим та м. Севастополі прийняті такі податкові повідомлення-рішення:
- №0003511422, яким позивачу нараховано грошове зобов`язання з податку на додану вартість на суму 1 907 167, 50 грн, у тому числі податкове зобов`язання 1 525  734, 00 грн та штрафні (фінансові) санкції в розмірі 381 433, 50 грн.;
- №0003501422, яким позивачу нараховано грошове зобов`язання з податку на прибуток підприємств на суму 1 640 993, 75 грн, у тому числі податкове зобов`язання 1 437  596, 00 грн та штрафні (фінансові) санкції в розмірі 203 397, 75 грн.
Ці податкові повідомлення-рішення визнані протиправними і скасовані рішенням Херсонського окружного адміністративного суду від 17.04.2018 у справі №821/1949/17, проте в подальшому, постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 06.02.2019, залишеною без змін постановою Верховного Суду від 03.06.2021, вищевказане рішення суду першої інстанції було скасовано та прийнято нове про відмову у задоволенні позову.
29.06.2021 Головним управлінням ДПС у м. Києві було складено податкову вимогу №0045685-1303-2650, якою позивача повідомлено, що станом на 28.06.2021 сума його податкового боргу становить 12 555 461, 89 грн, у тому числі:
1) з податку на прибуток підприємств - 5 976 901, 92 грн. (1 437 595, 37 грн - податкове зобов`язання; 203 397, 75 грн - штрафні (фінансові) санкції; 4 335 908, 80 грн - пеня);
2) з податку на додану вартість - 6 578 559, 97 грн (1 513 299, 96 грн - податкове зобов`язання; 381 433, 50 грн - штрафні (фінансові) санкції; 4 683 826, 51 грн - пеня).
Не погоджуючись з прийняттям відповідачем податкової вимоги, позивач звернувся з даним позовом до суду.
Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.
Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідач як суб`єкт владних повноважень не довів суду, що діяв правомірно в частині нарахування пені у розмірі 9 019 735, 31 грн на суми податкового зобов`язання з податку на прибуток та податку на додану вартість, визначених податковими повідомленнями-рішеннями від 04.12.2017 №0003501422 та №0003511422.
Колегія суддів погоджується з таким рішенням суду з огляду на наступне.
Так, статтею 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Податковий кодекс України регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, врегульовані (далі - ПК України).
Статтею 14 ПК України визначені такі терміни:
- грошове зобов`язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету або на єдиний рахунок як податкове зобов`язання та/або інше зобов`язання, контроль за сплатою якого покладено на контролюючі органи, та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності та пеня (п.14.1.39);
- податкова вимога - письмова вимога контролюючого органу до платника податків щодо погашення суми податкового боргу (п.14.1.153);
- податкове зобов`язання - сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету або на єдиний рахунок як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством (у тому числі сума коштів, визначена платником податків у податковому векселі та не сплачена в установлений законом строк), та/або сума коштів, сформована за рахунок податкових пільг, що були використані платником податків не за цільовим призначенням чи з порушенням порядку їх надання, встановленим цим Кодексом та/або   Митним кодексом України (п.14.1.156);
- пеня - сума коштів у вигляді відсотків, нарахована на суми податкових зобов`язань та/або на суми штрафних (фінансових) санкцій, не сплачених у встановлені законодавством строки, а також нарахована в інших випадках та порядку, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи (п.14.1.162);
- податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом (п. 14.1.175).
Відповідно до п. 54.3 ст. 54 ПК України контролюючий орган зобов`язаний самостійно визначити суму грошових зобов`язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, або зменшення суми податку на доходи фізичних осіб, задекларовану до повернення з бюджету у зв`язку із використанням платником податку права на податкову знижку, якщо:
- дані перевірок результатів діяльності платника податків, крім електронної перевірки, свідчать про заниження або завищення суми його податкових зобов`язань та/або іншого зобов`язання, контроль за сплатою якого покладено на контролюючі органи, суми бюджетного відшкодування та/або від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, або завищення суми податку на доходи фізичних осіб, що підлягає поверненню з бюджету у зв`язку із використанням платником податку права на податкову знижку, заявлених у податкових (митних) деклараціях, уточнюючих розрахунках (п.п. 54.3.2).
Згідно з п. 54.5 ст. 54 ПК України якщо згідно з нормами цієї статті сума грошового зобов`язання розраховується контролюючим органом, платник податків не несе відповідальності за своєчасність, достовірність і повноту нарахування такої суми, проте несе відповідальність за своєчасне та повне погашення нарахованого узгодженого грошового зобов`язання і має право оскаржити зазначену суму в порядку, встановленому цим Кодексом.
Пунктом 56.1 статті 56 ПК України визначено, що рішення, прийняті контролюючим органом, можуть бути оскаржені в адміністративному або судовому порядку.
З урахуванням строків давності, визначених   ст. 102   цього Кодексу платник податків має право оскаржити в суді податкове повідомлення - рішення або інше рішення контролюючого органу у будь-який момент після отримання такого рішення.
Згідно п. 56.18 ст. 56 ПК України при зверненні платника податків до суду з позовом щодо визнання протиправним та/або скасування рішення контролюючого органу грошове зобов`язання вважається неузгодженим до дня набрання судовим рішенням законної сили.
Відповідно до п. 57.3 ст. 57 ПК України у разі визначення грошового зобов`язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у   пп.   54.3.1 - 54.3.6   п. 54.3 ст. 54 цього Кодексу, платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму грошового зобов`язання протягом 10 робочих днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.
У разі оскарження рішення контролюючого органу про нараховану суму грошового зобов`язання платник податків зобов`язаний самостійно погасити узгоджену суму, а також пеню та штрафні санкції за їх наявності протягом 10 робочих днів, наступних за днем такого узгодження.
Згідно п. 59.1 ст. 59 ПК України у разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому   податкову вимогу   в   порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.
Відповідно до п. 59.3 ст. 59 ПК України податкова вимога надсилається не раніше першого робочого дня після закінчення граничного строку сплати суми грошового зобов`язання.
Податкова вимога повинна містити відомості про факт виникнення податкового боргу та права податкової застави, розмір податкового боргу, який забезпечується податковою заставою, обов`язок погасити податковий борг та можливі наслідки його непогашення в установлений строк, попередження про опис активів, які відповідно до законодавства можуть бути предметом податкової застави, а також про можливі дату та час проведення публічних торгів з їх продажу.
Як зазначалось вище, спірною податковою вимогою від 29.06.2021 №0045685-1303-2650 Головним управлінням ДПС у м. Києві проінформовано позивача про те, що станом на 28.06.2021 сума його податкового боргу становить 12 555 461,89 грн.
При цьому, суми основних податкових зобов`язань з податку на прибуток та податку на додану вартість були визначені на підставі податкових повідомлень-рішень від 04.12.2017 №0003501422 та №0003511422, які були узгоджені за результатом судового оскарження в рамках справи №821/1949/17.
Матеріали справи не містять доказів того, що після узгодження у судовому порядку (справа №821/1949/17) сум грошових зобов`язань з податку на прибуток та податку на додану вартість, визначених податковими повідомленнями-рішеннями від 04.12.2017 №0003501422 та №0003511422 такі суми були сплачені позивачем.
Крім того, позивачем а ні у позовній заяві, а ні в апеляційній скарзі взагалі не мотивовані вимоги про необхідність визнання протиправною та скасування спірної податкової вимоги в цілому, зокрема, в частині визначення належної до сплати суми боргу, яка виникла у зв`язку з несплатою узгодженої суми грошового зобов`язання з податку на прибуток та податку на додану вартість за податковими повідомленнями-рішеннями від 04.12.2017 №0003501422 та №0003511422.
З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо правомірності визначення контролюючим органом цих сум в якості необхідних до сплати у спірній податковій вимозі.
Щодо визначення належної до сплати пені у розмірі 9 019 735, 31 грн колегія суддів зазначає наступне.
Порядок нарахування пені визначено у   ст. 129 ПК України. 
Пунктом   129.1 статті 129 ПК України   (у редакції, чинній до 01.01.2017) було встановлено, що після закінчення встановлених цим Кодексом строків погашення узгодженого грошового зобов`язання на суму податкового боргу нараховується пеня.
Нарахування пені розпочинається, зокрема, при нарахуванні суми грошового зобов`язання контролюючими органами - від першого робочого дня, наступного за останнім днем граничного строку сплати грошового зобов`язання, визначеного у податковому повідомленні-рішенні згідно із цим Кодексом.
Згідно пп.   129.1.2 п. 129.1 ст. 129 ПК України   пеня нараховується у день настання строку погашення податкового зобов`язання, нарахованого контролюючим органом або платником податків у разі виявлення його заниження на суму такого заниження та за весь період заниження (в тому числі за період адміністративного та/або судового оскарження).
Тобто наведена редакція   ст. 129 ПК України   передбачала застосування фінансової санкції до платників податків у вигляді нарахування пені за весь період заниження податкового зобов`язання на суму такого заниження, оскільки платник весь період, коли не декларував та не сплачував податки, користувався коштами, які був зобов`язаний, але не сплатив до бюджету.
У зв`язку з прийняттям   Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо покращення інвестиційного клімату в Україні» від 21.12.2016 №1797-VIII (далі - Закон №1797-VIII), який набрав чинності з 01.01.2017 пп. 129.1.1 п. 129.1 викладений в такій редакції:« 129.1. Нарахування пені розпочинається:
129.1.1 при нарахуванні суми грошового зобов`язання, визначеного контролюючим органом за результатами податкової перевірки, - починаючи з першого робочого дня, наступного за останнім днем граничного строку сплати платником податків податкового зобов`язання, визначеного цим Кодексом (у тому числі за період адміністративного та/або судового оскарження)».
Тобто, редакція норми, яка підлягає застосуванню до спірних правовідносин, була змінена. Зокрема, за правилами пп.   129.1.1 п. 129.1 ст. 129 ПК України   пеня розпочинає нараховуватись з першого робочого дня, наступного за останнім днем граничного строку сплати платником податків податкового зобов`язання, визначеного цим Кодексом (у тому числі за період адміністративного та/або судового оскарження).
Отже, у даній справі право на нарахування пені виникло у контролюючого органу після проведення перевірки та оформлення її результатів. Наявність цієї обставини є обов`язковою умовою, за якої розпочинається процедура нарахування пені. Тому, нарахування пені має відбуватися саме за правилами норми ст. 129 ПК України на момент застосування такої процедури.
Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 06.08.2021 у справі №420/432/20.
Як зазначалося вище, у випадку донарахування платнику суми грошового зобов`язання за результатами перевірки, нарахування пені розпочинається з першого робочого дня, наступного за останнім днем граничного строку сплати платником податків податкового зобов`язання.
З аналізу наведених норм ПК України   вбачається, що пеня нараховується на суму коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податок або збір, але не сплатив у встановлені законодавством строки, та/або на суму штрафної (фінансової) санкції чи санкцій за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності, не сплачених платником у встановлені законодавством строки.
Колегія суддів зауважує, що незважаючи на багаторазові вимоги суду першої інстанції до контролюючого органу про необхідність надання  детального розрахунку пені для перевірки обґрунтованості її нарахування, суду не був наданий відповідний розрахунок, з якого б вбачалася правомірність нарахування відповідачем пені у тій сумі, що була визначена спірною вимогою, в той час, як з первинно наданого відповідачем розрахунку пені не підтверджується правомірність нарахування контролюючим органом пені у тій сумі, яка визначена спірною вимогою, оскільки не містить обґрунтування такого нарахування.
Зокрема, як правильно зауважив суд першої інстанції, відповідачем не надано обґрунтування нарахування пені на окремі суми податку на додану вартість (7 274 грн, 8 333 грн, 36 591 грн, 109 597 грн, 37 173 грн, 96 293 грн, 151 278 грн, 88 031 грн, 106 863 грн, 13 819 грн, 103 349 грн, 90 427 грн, 6 697 грн, 62 528 грн, 152 225 грн, 27 053 грн, 53 080 грн, 106 238 грн, 156 282 грн, 112 601 грн) та податку на прибуток (271 663 грн, 624 005 грн, 541 928 грн); підстави для визначення дати початку та кінця пені; алгоритм нарахування пені, який був застосований.
При цьому, колегія суддів звертає увагу на неправомірне визначення в наданому розрахунку кількості календарних днів заниження податкових зобов`язань, за які нараховується пеня, що було детально досліджено судом першої інстанції.
З огляду на викладене та враховуючи ненадання відповідачами без поважних причин детального розрахунку пені, колегія суддів вважає правильним висновок суду першої інстанції щодо безпідставного та необґрунтованого нарахування контролюючим органом пені у розмірі 9 019 735, 31 грн на суми податкового зобов`язання з податку на прибуток та податку на додану вартість, визначених податковими повідомленнями-рішеннями від 04.12.2017 №0003501422 та №0003511422.
Протиправне нарахування податковим органом пені становить втручання у мирне володіння майном суб`єкта господарювання, що порушує ст. 1 Першого протоколу до Конвенції.
Щодо позовних вимог про визнання неправомірними дій Головного управління ДПС у м. Києві щодо нарахування пені за податковою вимогою, на чому наполягає апелянт, колегія суддів зазначає наступне. 
Так, дії суб`єкта владних повноважень - активна поведінка, яка може мати вплив на права, свободи та інтереси фізичних та юридичних осіб, в той час коли протиправна бездіяльність суб`єкта владних повноважень - це пасивна поведінка суб`єкта владних повноважень, зовнішня форма поведінки (діяння) цього органу, яка полягає (проявляється) у неприйнятті рішення чи у нездійсненні юридично значимих й обов`язкових дій на користь заінтересованих осіб, які на підставі   закону   та/або іншого нормативно-правового регулювання віднесені до компетенції суб`єкта владних повноважень, були об`єктивно необхідними і реально можливими для реалізації, але фактично не були здійснені.  
Судова колегія погоджується  в даному випадку з висновком суду першої інстанції, що оскаржувані дії поглинаються скасуванням прийнятого рішення, оскільки суб`єктом владних повноважень проявлено активну поведінку - прийнято рішення, тобто вимогу, і окреме визнання протиправними дій контролюючого органу по прийняттю такого рішення не призводить до поновлення порушеного права та не є ефективним способом захисту, враховуючи, що кінцевий результат таких дій суб`єкта владних повноважень у вигляді прийнятих ним рішень скасовується у судовому порядку.
Таким чином, доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи, тобто прийняте рішення відповідає матеріалам справи та вимогам закону, і не підлягає скасуванню.
Згідно ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Відповідності до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст. ст. 243, 250, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Спеціалізована механізована колона №23» - залишити без задоволення.
Рішення Київського окружного адміністративного суду від 20 вересня 2022 року - залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги до Верховного Суду.

Постанова в повному обсязі складена і підписана 15.05.2023.

Головуючий-суддя:                                                                      Л.В. Губська

Судді:                                                                                          О.В. Епель

                                                                                                    О.В. Карпушова