ОКРЕМА ДУМКА
 
суддів Великої Палати Верховного Суду Гриціва М. І., Гудими Д. А., Желєзного І. В.,                       Крет Г. Р., Мартєва С. Ю., Штелик С. П., 
 
22 березня 2023 року
м. Київ
Справа № 154/3029/14-ц
Провадження № 14-43цс22
за касаційною скаргою  ОСОБА_1 на рішення Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 24 квітня 2017 року в складі судді Пікули Н. В. та постанову Волинського апеляційного суду від 22 лютого 2021 року в складі колегії суддів: Осіпука В. В., Киці С. І., Шевчук Л. Я., у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - Володимир-Волинська міська рада, про виділ в натурі частки із спільної часткової власності та поділ земельної ділянки,
та касаційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Волинського апеляційного суду від 27 травня 2021 року у складі колегії суддів: Осіпука В. В., Киці С. І., Шевчук Л. Я. у справі за заявою ОСОБА_2 про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Волинського апеляційного суду від 22 лютого 2021 року у тій самій справі. 
Відповідно до змісту частини третьої статті 35 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) суддя, не згодний з рішенням, може письмово викласти свою окрему думку; про наявність окремої думки повідомляються учасники справи без оголошення її змісту в судовому засіданні.

Обставини справи 
Між сторонами виник спір щодо поділу в натурі майна, визнаного об`єктом права спільної сумісної власності подружжя за рішенням суду.
ОСОБА_2 звернувся до апеляційного суду із заявою про перегляд за нововиявленими обставинами постанови суду апеляційної інстанції про задоволення позову, посилаючись на скасування рішення суду, яким спірне майно визнане об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. У задоволенні заяви про перегляд за нововиявленими обставинами постанови суду апеляційної інстанції  відмовлено. ОСОБА_2 подав до Верховного Суду касаційну скаргу на ухвалу Волинського апеляційного суду про відмову у задоволенні заяви, в якій просить оскаржену ухвалу скасувати й ухвалити нове рішення, яким його заяву задовольнити в повному обсязі. Одночасно ОСОБА_1 оскаржила в касаційному порядку судові рішення про часткове задоволення її позову,  просила оскаржувані судові рішення скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким її позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.
Справу передано й прийнято до розгляду Великою Палатою Верховного Суду як в частині розгляду касаційної скарги ОСОБА_2 , так і касаційної скарги ОСОБА_1 .
Велика Палата Верховного Суду мала дати відповідь на питання про те,  чи має касаційний суд повноваження розглядати заяви про перегляд за нововиявленими обставинами судових рішень, ухвалених судами нижчих інстанцій, поданих до судів першої або апеляційної інстанції, та самостійно приймати рішення щодо задоволення таких заяв або про відмову у їх задоволенні.  
Постановою Великої Палати Верховного Суду від 22 березня 2023 року  касаційну скаргу ОСОБА_2 задоволено частково. Ухвалу Волинського апеляційного суду від 27 травня 2021 року змінено, викладено її мотивувальну частину у редакції цієї постанови. В іншій частині постанову Волинського апеляційного суду від 27 травня 2021 року залишено без змін. 
 
Справу у частині розгляду касаційної скарги ОСОБА_1 на рішення Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 24 квітня 2017 року та постанову Волинського апеляційного суду від 22 лютого                             2021 року - повернуто на розгляд Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду.
За висновком Великої Палати Верховного Суду, у контексті пункту 3 частини другої статті 423 ЦПК України скасування судового рішення, яке стало підставою для обґрунтування судового рішення, яке просять переглянути, має відбутися після ухвалення судового рішення, що підлягає перегляду.
Велика Палата Верховного Суду зазначила, що «у цій справі підставою для перегляду постанови Волинського апеляційного суду від 22 лютого 2021 року ОСОБА_2 зазначив пункт 3 частини другої статті 423 ЦПК України - скасування 21 серпня 2019 року Володимир-Волинським міським судом Волинської області рішення цього ж суду від 27 травня 2013 року в цивільній справі № 0301/3026/2012 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання квартири об`єктом права спільної сумісної власності подружжя та визнання права власності на квартиру.
22 лютого 2021 року (тобто після спливу більш ніж 1,5 року після скасування 21 серпня 2019 року рішення суду від 27 травня 2013 року), переглядаючи в апеляційному порядку рішення Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 24 квітня 2017 року, Волинський апеляційний суд загалом залишив його без змін, змінивши лише резолютивну частину, визначивши конкретний окремий об`єкт нерухомого майна, який виділив відповідачу.
У мотивувальній частині постанови апеляційного суду від 22 лютого 2021 року міститься посилання на рішення Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 27 травня 2013 року, та висновки, вказані у резолютивній частині рішення місцевого суду, які вплинули на висновки суду апеляційної інстанції.
Однак рішення Володимир-Волинського міського суду Волинської області                         від 27 травня 2013 року скасовано 21 серпня 2019 року, тобто за більш ніж півтора року до ухвалення рішення апеляційного суду.
Тому скасування рішення Володимир-Волинського міського суду Волинської області, яке відбулося 21 серпня 2019 року, не може бути нововиявленою обставиною для перегляду постанови Волинського апеляційного суду                              від 22 лютого 2021 року, оскільки така обставина виникла до ухвалення зазначеної постанови.
Відповідно до хронології розгляду справи № 154/3029/14-ц факт скасування рішення Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 27 травня 2013 року у справі № 0301/3026/2012 у силу частин третьої, четвертої                     статті 367 ЦПК України був підставою для перегляду судового рішення в апеляційному порядку (повторний розгляд справи після скасування Верховним Судом рішення апеляційного суду від 24 липня 2017 року відбувся у період                    з 17 грудня 2020 року по 22 лютого 2021 року). Проте відповідач при повторному розгляді апеляційним судом справи таких доказів суду не надав і поважних причин такого неподання не встановлено».
Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що, оскільки обставини, на які посилався ОСОБА_2 у заяві про перегляд постанови апеляційного суду у зв`язку з нововиявленими обставинами, були відомі заявнику та існували на момент розгляду справи апеляційним судом та ухвалення ним постанови                         від 22 лютого 2021 року за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про виділ в натурі частки із спільної часткової власності та поділ земельної ділянки, їх не можна вважати нововиявленими, тому апеляційний суд обґрунтовано відмовив у задоволенні заяви ОСОБА_2 про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Волинського апеляційного суду від 22 лютого 2021 року саме з тієї підстави, що рішення від 21 серпня 2019 року Володимир-Волинського міського суду Волинської області існувало на момент розгляду справи апеляційним судом і про його ухвалення було відомо заявнику.
Пославшись на те, що у справах, які перебували на розгляді Верховного Суду у складі Касаційного господарського суду (постанова від 22 грудня 2020 року у справі № 910/1415/18, постанова від 24 грудня 2020 року у справі № 910/4818/16) не висловлювалася правова позиція щодо можливості вважати в силу вимог пункту 3 частини другої статті 423 ЦПК України нововиявленою таку обставину (скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення судового рішення, що підлягає перегляду), що виникла до ухвалення рішення суду, Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку про відсутність підстав для відступу від висновків, зроблених у постановах Верховного Суду у складі Касаційного господарського суду у справі № 910/4818/16 від 22 грудня 2020 року та у справі   № 910/1415/18 від 24 грудня 2020 року.
Щодо касаційної скарги ОСОБА_1 . Велика Палата Верховного Суду зазначила, що питання, передане на розгляд Великої Палати Верховного Суду, стосувалося лише провадження за нововиявленими обставинами, а касаційна скарга    ОСОБА_1 стосується неправильного, на її думку, застосування судами при розгляді справи норм матеріального та процесуального права, і не стосується провадження за нововиявленими обставинами. 
Оскільки з приводу питань, переданих на розгляд Великої Палати Верховного Суду, остання відповідь надала, підстави, передбачені у статті 403 ЦПК України, для розгляду Великою Палатою Верховного Суду касаційної скарги ОСОБА_1 на рішення Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 24 квітня 2017 року та постанову Волинського апеляційного суду від 22 лютого 2021 року ні в ухвалі Верховного суду у складі Касаційного цивільного суду про передачу справи, ні в касаційній скарзі ОСОБА_1 не зазначено, тому ця касаційна скарга повертається на розгляд колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду відповідно до повноважень, передбачених у  статтях 388, 389, 402 ЦПК України. 
 
Зміст окремої думки
Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду передав справуна розгляд Великої Палати Верховного Суду з підстави існування  різної судової  практики Касаційного цивільного суду та Касаційного господарського суду щодо тлумачення положення процесуального закону стосовно повноважень суду касаційної інстанції (суду апеляційної інстанції), реалізованих за наслідками перегляду судового рішення, ухваленого за результатами перегляду за нововиявленими обставинами.
Передане на розгляд Великої Палати Верховного Суду правове питання не вирішено у постанові від 22 березня 2023 року, тому вважаємо за необхідне викласти окрему думку стосовно спірного питання.  
Неоднаковість формулювання нововиявлених обставин у порівнюваних справах цивільної і господарської юрисдикції не свідчить про відмінність процесуальних правовідносин, тому Велика Палата Верховного Суду в межах розгляду цієї справи не була позбавлена процесуальної можливості сформулювати вищенаведену правову позицію щодо повноважень суду касаційної інстанції розглядати заяви про перегляд за нововиявленими обставинами судових рішень, ухвалених судами нижчих інстанцій, поданих до судів першої або апеляційної інстанції.  
Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду передав справу на розгляд Великої Палати Верховного Суду, оскільки вважає за необхідне відступити від висновків, викладених в постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду у постанові від 22 грудня 2020 року у справі № 910/1415/18 та у постанові                                 від 24 грудня 2020 року у справі № 910/4818/16, в яких зазначено, що касаційний суд має повноваження розглядати заяви про перегляд за нововиявленими обставинами ухвалених судами нижчих інстанцій судових рішень, подані до судів, як першої, так і апеляційної інстанцій. 
Колегія суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду вважає, що суд касаційної інстанції не має повноважень скасовувати рішення судів попередніх інстанцій і постановляти нове судове рішення з приводу розгляду заяви про перегляд за нововиявленими обставинами рішення суду, відмовляти у її задоволенні (залишати без задоволення), тобто розглядати таку заяву по суті, оскільки вважає, що це належить до компетенції суду, судове рішення якого переглядається.
Судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд (стаття 388 ЦПК України). 
Відповідно до статті 409 ЦПК України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право:
1) залишити судові рішення судів першої інстанції та апеляційної інстанції без змін, а скаргу без задоволення;
2) скасувати судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій повністю або частково і передати справу повністю або частково на новий розгляд, зокрема за встановленою підсудністю або для продовження розгляду;
3) скасувати судові рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення, не передаючи справи на новий розгляд;
4) скасувати постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково і залишити в силі рішення суду першої інстанції у відповідній частині;
5) скасувати судові рішення суду першої та апеляційної інстанцій у відповідній частині і закрити провадження у справі чи залишити позов без розгляду у відповідній частині;
6) у передбачених цим Кодексом випадках визнати нечинними судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій повністю або частково і закрити провадження у справі у відповідній частині;
7) у передбачених цим Кодексом випадках скасувати свою постанову (повністю або частково) і прийняти одне з рішень, зазначених в пунктах 1-6 частини першої цієї статті.
Згідно із частиною першою статті 423 ЦПК України рішення, постанова або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами.
Відповідно до частини другої статті 423 ЦПК України підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є: 1) істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи; 2) встановлений вироком або ухвалою про закриття кримінального провадження та звільнення особи від кримінальної відповідальності, що набрали законної сили, факт надання завідомо неправильного висновку експерта, завідомо неправдивих показань свідка, завідомо неправильного перекладу, фальшивості письмових, речових чи електронних доказів, що призвели до ухвалення незаконного рішення у даній справі; 3) скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення судового рішення, що підлягає перегляду.
Відповідно до статті 425 ЦПК України заява про перегляд судового рішення суду першої інстанції з підстав, визначених частиною другою, пунктами 1, 3 частини третьої статті 423 цього Кодексу, подається до суду, який ухвалив судове рішення. Заява про перегляд судових рішень судів апеляційної і касаційної інстанцій з підстав, зазначених у частині першій цієї статті, якими змінено або скасовано судове рішення, подається до суду тієї інстанції, яким змінено або ухвалено нове судове рішення.
Відповідно до частини третьої статті 429 ЦПК України за результатами перегляду судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами суд може:
1) відмовити в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами та залишити відповідне судове рішення в силі;
2) задовольнити заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, скасувати відповідне судове рішення та ухвалити нове рішення чи змінити рішення;
3) скасувати судове рішення і закрити провадження у справі або залишити позов без розгляду (абзац перший).
За результатами перегляду судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами Верховний Суд може також скасувати судове рішення (судові рішення) повністю або частково і передати справу на новий розгляд до суду першої чи апеляційної інстанції (абзац другий). 
У разі відмови в задоволенні заяви про перегляд рішення, ухвали, постанови за нововиявленими або виключними обставинами суд постановляє ухвалу. У разі задоволення заяви про перегляд судового рішення з підстав, визначених частиною другою, пунктами 1, 3 частини третьої статті 423 цього Кодексу, та скасування судового рішення, що переглядається, суд: 1) ухвалює рішення - якщо переглядалося рішення суду; 2) постановляє ухвалу - якщо переглядалася ухвала суду; 3) приймає постанову - якщо переглядалася постанова (частина шоста статті 426 ЦПК України). 
Судове рішення, ухвалене за результатами перегляду судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, може бути переглянуте на загальних підставах (частина сьома статті 429 ЦПК України). 
Аналогічні норми містять статті 308, 320, 325 ГПК України. 
Таким чином, за результатами розгляду касаційної скарги на судове рішення Верховний Суд може прийняти одне з рішень, визначених статтею 409 ЦПК України. 
Частина третя статті 429 ЦПК України доповнює повноваження Верховного Суду у випадку касаційного оскарження судового рішення, ухваленого за результатами перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами. 
Використана законодавцем в абзаці другому частини третьої статті 429 ЦПК України правова конструкція «Верховний Суд може також» свідчить про те, що за наслідками касаційного перегляду судового рішення, ухваленого за результатами перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами, Верховний Суд може прийняти одне з рішень, яке передбачено абзацом першим частини третьої статті 429 ЦПК, та додатково скасувати судове рішення (судові рішення) повністю або частково і передати справу на новий розгляд до суду першої чи апеляційної інстанції відповідно до другого абзацу наведеної норми. 
Відповідно до пункту 23 частини першої статті 353 ЦПК України окремо від рішення суду можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції щодо відмови у відкритті провадження за нововиявленими або виключними обставинами, відмови в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами.
Згідно з пунктом 3 частини першої статті 389 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку ухвали суду апеляційної інстанції про повернення заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, про відмову у відкритті провадження за нововиявленими або виключними обставинами, про відмову в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами. 
Отже, задоволення заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами окремо оскарженню не підлягає та перевіряється в межах розгляду скарги на рішення суду, ухвалене за результатами перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами, по суті. 
Частиною другою статті 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.
Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (частина перша статті 17 ЦПК України). 
З урахуванням викладеного, розгляд Верховним Судом переглянутого за нововиявленими обставинами судового рішення по суті без ревізії вирішення судом (судами) питання про задоволення заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами нівелює право особи на оскарження судового рішення  в частині можливості оспорення наявності нововиявлених обставин. 
Крім того, переглядаючи у касаційному порядку судове рішення, ухвалене за результатами перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами, Верховний Суд перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права (частина перша статті 400 ЦПК України), у тому числі щодо наявності підстав для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами. 
Отже, викладені в постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду у постанові від 22 грудня 2020 року у справі № 910/1415/18 та у постанові від 24 грудня 2020 року у справі  № 910/4818/16, висновки про те, що касаційний суд має повноваження розглядати заяви про перегляд за нововиявленими обставинами судових рішень, ухвалених судами нижчих інстанцій, поданих до судів, як першої, так і апеляційної інстанції, є правильними, тому підстав для відходу від наведених висновків не вбачається.  
Щодо повернення справи на розгляд Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду в частині касаційної скарги                                  ОСОБА_1 , необхідно зазначити таке. 
Відповідно до частини третьої статті 403 ЦПК України суд, який розглядає справу в касаційному порядку у складі колегії суддів, палати або об`єднаної палати, передає справу (а не касаційну скаргу) на розгляд Великої Палати, якщо така колегія (палата, об`єднана палата) вважає за необхідне відступити від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного в раніше ухваленому рішенні Верховного Суду у складі колегії суддів (палати, об`єднаної палати) іншого касаційного суду.
Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду передав на розгляд Великої Палати Верховного Суду справу за касаційною скаргою  ОСОБА_1 на рішення Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 24 квітня 2017 року та постанову Волинського апеляційного суду від 22 лютого 2021 року та за касаційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Волинського апеляційного суду від 27 травня 2021 року про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Волинського апеляційного суду від 22 лютого 2021 року.
Відповідно до частини шостої статті 404 ЦПК України повернення справи відповідній колегії (палаті, об`єднаній палаті) для розгляду можливе лише на стадії вирішення питання про прийняття справи до розгляду (якщо Велика Палата Верховного Суду дійде висновку про відсутність підстав для передачі справи на її розгляд, а також якщо дійде висновку про недоцільність розгляду справи Великою Палатою Верховного Суду, справа повертається (передається) відповідній колегії (палаті, об`єднаній палаті) для розгляду).  
Справу № 154/3029/14-цприйнято до розгляду Великою Палатою Верховного Суду як в частині розгляду касаційної скарги ОСОБА_2 , так і касаційної скарги ОСОБА_1 , тому за результатами розгляду справи в частині спору по суті за касаційною скаргою ОСОБА_1 . Велика Палата Верховного Суду могла прийняти одне з рішень, визначених статтею 409 ЦПК України, якою не передбачено повернення касаційної скарги на розгляд колегії суддів Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду.
 
Суддя-доповідач	                                                   	С. П. Штелик 	
Судді:          		М. І. Гриців                             	
                     		Д. А. Гудима     І. В. Желєзний                                         	
                     	 	Г. Р. Крет С. Ю. Мартєв