ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД      
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116, (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"19" червня 2023 р.           Справа№ 927/89/19
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого:           Разіної Т.І.
суддів:            Михальської Ю.Б. 
          Іоннікової І.А. 
 
 Секретар судового засідання: Луцюк А.В. За участю представників учасників процесу:  від прокуратури: прокурор Винник О.О.; від позивач: не з`явився;  від відповідача -1: не з`явився; від відповідача - 2: адвокат Іллюшко О.М.;	
від відповідача - 3: адвокат Іллюшко О.М.;
від третьої особи:  адвокат Іллюшко О.М.;

Розглянув у відритому судовому засіданні апеляційну скаргу Заступника прокурора Чернігівської області на рішення Господарського суду Чернігівської області від 22.05.2019 у справі №927/89/19 (суддя Книш Н.Ю., м. Чернігів, повний текст рішення складено 03.06.2019)

за позовом керівника Бахмацької місцевої прокуратури в інтересах держави в особі: Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру
до: 1) Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області,
2) Фермерського господарства "Маяк", 
3) Фермерського господарства "Давидок", 
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідачів: ОСОБА_1 , 
про визнання недійсним та скасування наказу, визнання

За результатами розгляду апеляційної скарги, Північний апеляційний господарський суд, -

                                                  ВСТАНОВИВ:
Короткий зміст позовних вимог
Керівником Бахмацької місцевої прокуратури (далі - прокурор) в інтересах держави в особі Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру (далі - позивач) подано позов до Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області (далі - відповідач-1), Фермерського господарства «Маяк» (далі - відповідач-2) та Фермерського господарства «Давидок» (далі - відповідач-3):
1. про визнання недійсним та скасування наказу Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області від 11.02.2016 №25-1940/14-16-сг «Про затвердження документації із землеустрою та передачі в оренду земельної ділянки»;
2. про визнання недійсним договору оренди землі, укладеного між Головним управлінням Держгеокадастру у Чернігівській області та ОСОБА_1 , а саме: договір оренди землі від 04.03.2016 про передачу в оренду земельної ділянки з кадастровим номером 7420387500:11:000:0377, площею 19,0132 га розташованої на території Рубанської сільської ради Бахмацького району (зареєстрований в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 14.04.2016).
В обґрунтування позовних вимог прокурор посилається на те, що ОСОБА_1 на момент отримання в користування земельної ділянки з кадастровим номером 7420387500:11:000:0377 вже скористався своїм правом на отримання земельних ділянок за спрощеною процедурою, а саме: без проведення земельних торгів. Враховуючи, що на момент отримання ОСОБА_1 земельної ділянки з кадастровим номером 7420387500:11:000:0377 ним вже було створено фермерське господарство «Маяк» (02.06.2015) та у 2015 році для ведення фермерського господарства вже бралася земля, тому вказана вище земельна ділянка могла бути отримана лише юридичною особою (ФГ «Маяк») та виключно на земельних торгах, а не ОСОБА_1 як фізичною особою. Однак, за інформацією Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області земельні торги з продажу права оренди оспорюваної земельної ділянки не проводилися. Прокурор посилається на порушення відповідачем приписів Земельного кодексу України, Закону України «Про оренду землі» та Закону України «Про фермерське господарство».
Щодо представництва прокурора в суді, керівник Бахмацької місцевої прокуратури зазначає, що у вказаному випадку вбачаються порушення інтересів держави, що полягають у протиправному набутті ОСОБА_1 прав на земельну ділянку державної форми власності всупереч вимогам закону, зловживання відповідачами положеннями земельного законодавства та Закону України «Про фермерські господарства» та у не дотриманні органом, який наділений повноваженнями щодо розпорядження земельними ділянками вказаної категорії, а саме: Головним управлінням Держгеокадастру у Чернігівській області, вимог щодо проведення перевірки волевиявлення суб`єкта, який має намір отримати земельні ділянки, вимогам чинного законодавства. Також підставою для представництва інтересів держави прокурор визначив невжиттям Державною службою України з питань геодезії, картографії та кадастру заходів щодо усунення допущених порушень при передачі в користування земельної ділянки державної форми власності; не використанням Держгеокадастром повноважень наданих йому державою та визначених в Положенні; відсутністю дієвих заходів зі сторони даного органу спрямованих на усунення порушень процедури передачі в користування землі сільськогосподарського призначення у той час, як порушення порядку набуття речових прав на земельні ділянки сільськогосподарського призначення обмежує державу у залученні як найбільшої суми грошових коштів до бюджету шляхом продажу речових прав на неї на земельних торгах (аукціоні).
  Ухвалою Господарського суду Чернігівської області від 04.02.2019 відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 04.03.2019. Також вказаною ухвалою за клопотанням прокурора судом залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні відповідачів - ОСОБА_1 .

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його ухвалення
Рішенням Господарського суду Чернігівської області  від 22.05.2019 у справі №927/89/19 у задоволенні позовних вимог відмовлено повністю.
Відмовляючи в позові, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_1 набув право строкового оплатного користування земельною ділянкою державної власності кадастровий номер 7420387500:11:000:0377, площею 19,0132 га, на законних підставах у відповідності до вимог Земельного кодексу України та Закону України "Про фермерське господарство"; прокурором не доведено наявності   порушення   відповідачами   вимог чинного   законодавства щодо   передачі земельної ділянки кадастровий номер 7420387500:11:000:0377, площею 19,0132 га у користування фізичній особі ОСОБА_1 .

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів
Не погоджуючись із зазначеним рішенням, Заступник прокурора Чернігівської області (надалі-скаржник) звернувся до Північного апеляційного господарського суд з апеляційною скаргою, в якій просив скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове судове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.
Підставою для скасування рішення суду скаржник зазначив неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд визнав встановленими, а також порушення судом норм матеріального та процесуального права. В апеляційній скарзі скаржником викладено обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, аналогічні тим, які викладено в позовній заяві. При цьому скаржник стверджував, що судом проігноровано вимоги ст. ст. 7, 8, 12 Закону України "Про фермерське господарство", ст. ст. 116, 118, 121, 123, 124 Земельного кодексу України, які визначають, що право на безоплатне отримання земельної ділянки державної власності одного виду громадянин може використати один раз; додатково земельні ділянки громадянин або фермерське господарство (у томі числі у користування) можуть отримати на конкурентних засадах через участь у торгах.
Також скаржником у прохальній частині апеляційної скарги заявлено клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення Господарського суду Чернігівської області від 22.05.2019.

Узагальнені доводи відзивів на апеляційну скаргу
Від Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області надійшов письмовий відзив на апеляційну скаргу, з якого вбачається, що існування ФГ «Маяк», заснованого ОСОБА_1 02.06.2015р. після отримання ним у 2015 році в оренду 8-ми земельних ділянок, про які зазначив прокурор у апеляційній скарзі, не обмежує його права як фізичної особи на отримання інших ділянок з метою створення та ведення інших ФГ. Державна реєстрація ФГ «Давидок» була здійснена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 09.08.2019р., тобто до звернення прокурора з позовною заявою до суду першої інстанції. Аналіз змісту договору оренди землі від 04.03.2016р. свідчить про дотримання вимог ст. 15 Закону України «Про оренду землі». А тому відсутні підстави для скасування рішення.
Державна служба України з питань геодезії, картографії та кадастру заперечує проти апеляційної скарги, посилаючись на те, що з позовних вимог не вбачається, які саме інтереси держави порушено і які саме інтереси захищає прокурор. В свою чергу Головне управління як розпорядник землями сільськогосподарського призначення державної власності в межах своїх повноважень видало накази про дозвіл на розроблення технічної документації із землеустрою та наказ про затвердження документації із землеустрою та передачу в оренду земельної ділянки.           
Відповідачі 2, 3 також заперечують проти апеляційної скарги, посилаючись на необґрунтованість апеляційної скарги, дослідження та надання оцінки судом першої інстанції всім без виключення доводам прокурора.           

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 02.07.2019 апеляційну скаргу Заступника прокурора Чернігівської області у справі №927/89/19  передано на розгляд колегії суддів у складі: Разіна Т.І. - головуючий суддя, судді: Іоннікова І.А., Михальська Ю.Б.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 10.07.2019 у справі                 №927/89/19 апеляційну скаргу Заступника прокурора Чернігівської області на рішення Господарського суду Чернігівської області від 22.05.2019 у справі № 927/89/19 залишено без руху.
Через відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів Північного апеляційного господарського суду від Заступника прокурора Чернігівської області надійшли документи на виконання вимог ухвали Північного апеляційного господарського суду від 10.07.2019 у справі №927/89/19, а саме оригінал платіжного доручення № 1369 від 11.06.2019.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 05.08.2019 у справі               №927/89/19 задоволено клопотання Заступника прокурора Чернігівської області та поновлено строк на апеляційне оскарження рішення Господарського суду Чернігівської області від 22.05.2019 у справі № 927/89/19; відкрито апеляційне провадження у даній справі; розгляд апеляційної скарги Заступника прокурора Чернігівської області на  рішення Господарського суду Чернігівської області       від 22.05.2019 у справі №927/89/19 призначено на 16.09.2019.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 16.09.2019 у справі №927/89/19 апеляційне провадження у справі № 927/89/19 зупинено до розгляду Великою Палатою Верховного Суду справи №587/430/16-ц; зобов`язано сторін повідомити Північний апеляційний господарський суд про результати розгляду Великою Палатою Верховного Суду справи №587/430/16   ц. 
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 17.10.2019 поновлено апеляційне провадження у справі №927/89/19, у зв`язку з оприлюдненням в Єдиному державному реєстрі судових рішень постанови Великої Палати Верховного Суду від 26.06.2019 у справі №587/430/16-ц. Розгляд апеляційної скарги призначено на 27.11.2019.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 27.11.2019 у справі №927/89/19 зупинено провадження у даній справі за апеляційною скаргою Заступника прокурора Чернігівської області на рішення Господарського суду Чернігівської області від 22.05.2019 у справі №   927/89/19 до розгляду Великою Палатою Верховного Суду справи          №912/2385/18 та оприлюднення повного тексту постанови. Зобов`язано учасників справи повідомити Північний апеляційний господарський суд про результати розгляду Великою Палатою Верховного Суду справи №912/2385/18 та надати відповідні докази (копію судового рішення).
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 04.08.2020 поновлено провадження у справі №927/89/19; розгляд апеляційної скарги Заступника прокурора Чернігівської області на рішення Господарського суду Чернігівської області від 22.05.2019 у справі №927/89/19 призначено на 22.09.2020.
Справа неодноразово відкладалася. Склад суду змінювався.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 11.04.2021 зупинено апеляційне провадження за апеляційною скаргою Заступника прокурора Чернігівської області на рішення Господарського суду Чернігівської області від 22.05.2019 у справі №927/89/19 до перегляду Великою Палатою Верховного Суду справи №922/1830/19 (провадження № 12-91гс20);  зобов`язано сторін надати суду відомості про результати перегляду Великою Палатою Верховного Суду справи № 922/1830/19 (провадження № 12-91гс20).
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 06.02.2023 поновлено апеляційне провадження у справі №927/89/19; розгляд апеляційної скарги Заступника прокурора Чернігівської області на рішення Господарського суду Чернігівської області від 22.05.2019 у справі № 927/89/19 призначено на 14.03.2023.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 14.03.2023 у  задоволені клопотання Бахмацької місцевої прокуратури про заміну позивача у справі №927/89/19 - відмовлено.
Ухвалами Північного апеляційного господарського суду від 14.03.2023, 18.04.2023 та 24.05.2023 розгляд справи №927/89/19 відкладався.

Явка учасників справи
У судове засідання 19.06.2023 з`явився прокурор    та представник відповідачів 2-3 та третьої особи.
Позивач та відповідач -1 у судове засідання не з`явилися, про причини неявки суд не повідомили, про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги були повідомлені належним чином.
Нормами статті 120 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) передбачена можливість повідомлення сторін про призначення справи до розгляду та про дату, час і місце проведення судового засідання чи проведення відповідної процесуальної дії шляхом направлення повідомлень на адресу електронної пошти.
Ухвала Північного апеляційного господарського суду від 17.04.2023 надіслана учасникам справи на їх електронні адреси, наявні у справі та в електронні кабінети учасників.
Відповідно до вимог частини 5 статті 6 ГПК України, суд направляє судові рішення та інші процесуальні документи учасникам судового процесу на їхні офіційні електронні адреси, вчиняє інші процесуальні дії в електронній формі із застосуванням Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи в порядку, визначеному цим Кодексом, Положенням про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів).
Заяв/клопотань про відкладення розгляду апеляційної скарги від відповідача та третьої особи через відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів Північного апеляційного господарського суду не надходило.
Відповідно до частини 12 статті 270 ГПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
З огляду на те, що відповідач та третя особа належним чином повідомлені про дату, час та місце проведення судового засідання у даній справі, явка представників сторін судом апеляційної інстанції обов`язковою не визнавалась, а участь в засіданні суду є правом, а не обов`язком сторони (стаття 42 ГПК України), зважаючи на відсутність від відповідача та третьої особи клопотань/заяв про відкладення розгляду справи з поданням відповідних доказів, а також враховуючи положення частини 12 статті 270 ГПК України, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутності представників відповідача та третьої особи.

Позиції учасників справи
Прокурор у судовому засіданні вимоги апеляційної підтримав, з викладених у ній підстав та просив її задовольнити. Рішення Господарського суду Чернігівської області  від 22.05.2019 у справі №927/89/19 у справі скасувати та прийняти нове, яким позов задовольнити. 
У судовому засіданні представник відповідачів 2-3 та третьої особи у судовому зсіданні просив апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін. 

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції
Як убачається із матеріалів справи та встановлено місцевим господарським судом, 04.12.2015 ОСОБА_1 звернувся до Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області з заявою, в якій просить надати дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду терміном на 25 років орієнтовною площею 21,00 га для ведення фермерського господарства із земель державної власності Рубанської сільської ради Бахмацького району Чернігівської області. До заяви додані: копія паспорту, копія ідентифікаційного коду, копія диплому, схема розташування земельної ділянки.
Розглянувши заяву гр. ОСОБА_1 , Головним управлінням Держгеокадастру у Чернігівській області видано наказ №25-518/14-16-сг від 16.01.2016    «Про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою», відповідно до якого, на підставі статей 151, 93, 122, 123 Земельного кодексу України, статей 13, 15, 21, 23 Закону України «Про оцінку земель», Положення про Головне управління Держгеокадастру у Чернігівській області, затвердженого наказом Держгеокадастру від 03.03.2015 № 12, надано дозвіл гр. ОСОБА_1 на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду терміном на 7 років, розташованої на території Рубанської сільської ради Бахмацького району Чернігівської області. Орієнтовний розмір земельної ділянки 21,00 га за цільовим призначенням - для ведення фермерського господарства (01.02).
02.02.2016 ОСОБА_1 звернувся до Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області із заявою, в якій просить затвердити проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду терміном на 7 років площею 19,0132 га для ведення фермерського господарства, яка знаходиться на території Рубанської сільської ради Бахмацького району Чернігівської області та передати її в оренду. До заяви ОСОБА_1  додано проект землеустрою та витяг з Державного земельного кадастру.
11.02.2016 Головним управлінням Держгеокадастру у Чернігівській області за результатами розгляду заяви гр. ОСОБА_1 видано наказ №25-1940/14-16-сг «Про затвердження документації із землеустрою та передачі в оренду земельної ділянки» відповідно до якого:
1. затверджено проект землеустрою щодо відведення    земельної ділянки в оренду для ведення фермерського господарства гр. ОСОБА_1 на території Рубанської сільської ради Бахмацького району Чернігівської області;
2. надано в оренду гр. ОСОБА_1 земельну ділянку площею 19,0132га (кадастровий номер 7420387500:11:000:0377) для ведення фермерського господарства із земель сільськогосподарського призначення державної власності строком на 7 років, розташовану на території Рубанської сільської ради Бахмацького району Чернігівської області;
3. встановлено річний розмір орендної плати за користування земельною ділянкою на правах оренди    в розмірі 8% від нормативної грошової оцінки;
4. доручено керівнику Відділу Держгеокадастру у Бахмацькому районі Чернігівської області укласти договір оренди земельної ділянки;
5. право оренди земельною ділянкою (кадастровий номер 7420387500:11:000:0377) виникає з моменту державної реєстрації цього права та оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»;
6. земельну ділянку використовувати за цільовим призначенням з дотриманням вимог статей 96, 103 Земельного кодексу України, Закону України «Про фермерське господарство» та інших нормативно-правових актів.
04.03.2016 між Головним управління Держгеокадастру у Чернігівській області (орендодавець, відповідач-1) та громадянином України ОСОБА_1 (орендар, третя особа) укладено договір оренди землі (далі - договір оренди), відповідно до умов якого орендодавець надає, а орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку сільськогосподарського призначення (для ведення фермерського господарства) загальною площею 19,0132 га, в тому числі рілля - 19,0132 га, яка знаходиться на території Рубанської сільської ради Бахмацького району Чернігівської області (п.1. договору оренди).
Відповідно до п.п. 2, 3, 4 договору оренди, в оренду передається земельна ділянка, кадастровий номер 7420387500:11:000:0377, площею 19,0132га, в тому числі ріллі - 19,0132га. На земельній ділянці відсутні розміщені об`єкти нерухомого майна, а також інші об`єкти інфраструктури. Форма власності - державна.
У п. 5 договору оренди сторони погодили, що нормативна грошова оцінка земельної ділянки підлягає проведенню на замовлення та за рахунок орендаря у тримісячний строк з моменту державної реєстрації права користування земельною ділянкою із поданням орендарем у встановленому законом порядку впродовж цього ж строку технічної документації з нормативної грошової оцінки земельної ділянки на розгляд та затвердження відповідному органу місцевого самоврядування. До моменту набрання чинності рішенням відповідного органу місцевого самоврядування, яким вперше затверджено технічну документацію з нормативної грошової оцінки земельної ділянки, визначення суми орендної плати, що вноситься орендарем згідно цього договору, здійснюється за даними про середній розмір нормативно-грошової оцінки одиниці площі ріллі по області, що для земельних ділянок нижче вказаної площі складають: земельна ділянка кадастровий номер 7420387500:11:000:0377, площею 19,0132га - 464 362грн 24коп. Сторони дійшли до згоди, що якщо розмір орендної плати, що визначений за даними затвердженої вперше технічної документації з нормативної грошової оцінки земельної ділянки, є більшим за розмір орендної плати, що був визначений згідно даного пункту договору, то сплачена орендарем сума різниці між вказаними розмірами підлягає сплаті орендарем до відповідного бюджету у місячний строк з дня набрання чинності рішення органу місцевого самоврядування про затвердження технічної документації з нормативної грошової оцінки земельної ділянки.
Відповідно до п.8 договору оренди - договір укладено на 7 (сім) років. Після закінчення строку дії договору орендар має переважне право поновити його на новий строк. У цьому разі орендар повинен не пізніше ніж за 30 днів до закінчення строку дії договору повідомити письмово орендодавця про намір продовжити його дію.
У відповідності до п. 9 договору оренди сторонами погоджено, що орендна плата вноситься орендарем у наступних формах та розмірах: у грошовій формі безготівково у розмірі 8 (вісім) відсотків від нормативної грошової оцінки земельної ділянки на рік. Станом на момент укладення цього договору сума орендної плати, що вноситься орендарем за використання земельної ділянки складає 37148грн 98коп. на рік. Обчислення розміру орендної плати за земельну ділянку здійснюється з урахуванням індексу інфляції (п.10 договору оренди). Орендна плата вноситься щомісячно не пізніше 5 числа місяця, наступного за звітним, з дня виникнення права користування земельною ділянкою, а в разі визначення податковим    законодавством інших строків (періодів)    внесення плати за землю, - відповідно до вимог Податкового кодексу України (п.11 договору оренди).
Пунктами 15 та 16 договору оренди сторонами визначено, що земельна ділянка передається в оренду для ведення фермерського господарства; цільове призначення земельної ділянки (категорія земель, вид використання земельної ділянки в межах певної категорії земель) - землі сільськогосподарського призначення    для ведення фермерського господарства.
У п. 42 договору сторони погодили, що цей договір набирає чинності після підписання сторонами та проведення державної реєстрації.
Договір підписаний представником орендодавця та ОСОБА_1 
04.03.2016 сторонами договору оренди землі складено та підписано Акт приймання-передачі об`єкта оренди, відповідно до умов якого орендодавець передав, а орендар прийняв у своє користування земельну ділянку сільськогосподарського призначення загальною площею 19,0132 га, у тому числі рілля 19,0132 га, яка знаходиться на території Рубанської сільської ради Бахмацького району Чернігівської області, в тому числі земельну ділянку кадастровий номер 7420387500:11:000:0377 площею 19,0132 га. Земельна ділянка надається для ведення фермерського господарства.
Відповідно до відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, наведених в інформаційній довідці №152834600    (т.1, а.с.25-26), право оренди земельної ділянки кадастровий номер 7420387500:11:000:0377, площею 19,0132 га за договором оренди землі від 04.03.2016, зареєстровано 14.04.2016. При цьому суб`єктом іншого речового права - права оренди землі - зазначено орендаря ОСОБА_1 .
09.08. 2018 року до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань внесений запис № 10401020000001051 про проведення державної реєстрації юридичної особи - Фермерського господарства «Давидок», що підтверджується Витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 14.08.2018 (т.1, а.с. 38-40).
В обґрунтування позовних вимог, щодо визнання недійсним та скасування наказу Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області  від 11.02.2016 № 25-1940/14-16-сг «Про затвердження документації із землеустрою та передачі в оренду земельної ділянки» прокурор посилається на те, що даний наказ не відповідає вимогам закону, з огляду на те, що на момент отримання ОСОБА_1 спірної земельної ділянки ним вже було створено ФГ «Маяк», для ведення якого ОСОБА_1 в 2015 році отримав земельні ділянки, а тому спірна земельна ділянка могла бути отримана лише юридичною особою на земельних торгах, а не ОСОБА_1 за таких обставин має бути визнаний судом недійсним та скасований.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови та оцінка аргументів учасників справи 
Відповідно до вимог частин 1, 2, 4, 5 статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Суд, беручи до уваги межі перегляду справи в апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, заслухавши думку прокурора та представника відповідачів 1,2 та третьої особи, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного судового рішення, дійшов висновку, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, а оскаржене рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню виходячи з наступних підстав.

Стосовно представницьких повноважень прокурора у даній справі, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.
Положеннями п. 3 ч. 1 ст. 131-1 Конституції України унормовано, що в Україні діє прокуратура, яка здійснює, зокрема, представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.
Підстави представництва інтересів держави прокурором у суді врегульовано положеннями Господарського процесуального кодексу України та статтею 23 Законом України від 14.10.2014 №1697-VII "Про прокуратуру".
Відповідно до ч. 3 ст. 4 ГПК України до господарського суду у справах, віднесених законом до його юрисдикції, мають право звертатися також особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.
До таких осіб процесуальний закон відносить прокурора та визначає підстави участі цієї особи у господарській справі.
Згідно із ч. 3 ст. 53 ГПК України у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами.
Частиною 4 ст. 53 ГПК України передбачено, що прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній заяві обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах.
Відповідно до ч. 3 ст. 23 Закону України "Про прокуратуру" прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті.
Отже, аналіз ч. 3 ст. 23 Закону України "Про прокуратуру" дає підстави стверджувати, що прокурор може представляти інтереси держави в суді лише у двох "виключних" випадках: 1) якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює компетентний орган; 2) у разі відсутності такого органу.
Прокурор, звертаючись до суду з позовом, має обґрунтувати та довести підстави для представництва, однією з яких є бездіяльність компетентного органу.
Бездіяльність компетентного органу (нездійснення захисту інтересів держави) означає, що компетентний орган знав або повинен був знати про порушення інтересів держави, мав повноваження для захисту, але не звертався до суду з відповідним позовом у розумний строк.
Звертаючись до компетентного органу до подання позову в порядку, передбаченому статтею 23 Закону України "Про прокуратуру", прокурор фактично надає йому можливість відреагувати на стверджуване порушення інтересів держави, зокрема, шляхом призначення перевірки фактів порушення законодавства, виявлених прокурором, вчинення дій для виправлення ситуації, а саме подання позову або аргументованого повідомлення прокурора про відсутність такого порушення.
Невжиття компетентним органом жодних заходів протягом розумного строку після того, як цьому органу стало відомо або повинно було стати відомо про можливе порушення інтересів держави, має кваліфікуватися як бездіяльність відповідного органу.
Таким чином, прокурору достатньо дотриматися порядку, передбаченого статтею 23 Закону України "Про прокуратуру", і якщо компетентний орган протягом розумного строку після отримання повідомлення самостійно не звернувся до суду з позовом в інтересах держави, то це є достатнім аргументом для підтвердження судом підстав для представництва. Якщо прокурору відомі причини такого не звернення, він обов`язково повинен зазначити їх в обґрунтування підстав для представництва, яке міститься в позові. Але якщо з відповіді зазначеного органу на звернення прокурора такі причини з`ясувати неможливо чи такої відповіді взагалі не отримано, то це не є підставою вважати звернення прокурора необґрунтованим.
Такі правові висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 26.05.2020 у справі №912/2385/18, а також у постановах Верховного Суду від 02.02.2022 у справі №927/1099/20, від 16.07.2021 у справі №917/644/18 та від 09.02.2022 у справі №922/2399/21.
Встановлюючи підстави для представництва прокурором інтересів держави у суді, суд повинен здійснити оцінку не тільки щодо виконання прокурором обов`язку попереднього (до звернення до суду) повідомлення відповідного суб`єкта владних повноважень, яке є останнім перед безпосереднім поданням позову до суду, а й наявні у справі інші докази, щодо обставин які йому передували, зокрема, попереднього листування між прокурором та зазначеним органом, яке за своїм змістом може мати різний характер.
Зокрема, такі документи (незалежно від їх назви) можуть бути спрямовані на:
а) отримання інформації з метою встановлення наявності або відсутності порушення інтересів держави у випадку виявлення прокурором ознак такого порушення на підставі абзацу 4 частини 4 статті 23 Закону України "Про прокуратуру";
б) інформування відповідного органу про виявлені прокурором порушення інтересів держави та отримання інформації щодо обізнаності такого органу про вказане порушення та вжиття або невжиття відповідних заходів;
в) отримання від відповідного органу інформації (матеріалів та копій), необхідних для здійснення представництва в суді.
Прокурор зазначає, що порушення інтересів держави полягає у протиправному набутті ОСОБА_1 прав на земельну ділянку держаної форми власності всупереч вимогам закону, зловживання відповідачами положень земельного законодавства та Закону України «Про фермерські господарства» та у недотриманні органом, який наділений повноваженнями щодо розпорядження земельними ділянками вказаної категорії, а саме: Головним управлінням Держгеокадастру у Чернігівській області вимог щодо проведення перевірки волевиявлення суб`єкта, який має намір отримати земельні ділянки, вимогам чинного законодавства. При цьому прокурор зазначає, що повноваження щодо здійснення контролю за законністю використання земельних ділянок сільськогосподарського призначення здійснюється Державною службою України з питань геодезії, картографії та кадастру та її територіальними органами. Невжиття Держгеокадастром заходів щодо усунення порушень, допущених при передачі в користування спірної земельної ділянки, про наявність яких наголошено в листі Бахмацької місцевої прокуратури від 06.11.2018 №6830вих18, свідчить про бездіяльність органу уповноваженого державою на здійснення державного нагляду (контролю) за дотриманням земельного законодавства, використанням та охороною земель усіх категорій і форм власності, а отже потребує вжиття заходів прокурорського реагування в порядку, передбаченому ст. 23   Закону України «Про прокуратуру».
Виходячи з викладеного, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що при зверненні до суду з позовом у даній справі прокурором належним чином було підтверджено бездіяльність компетентного органу, який знав про порушення інтересів держави, однак не звертався до суду з відповідним позовом з невідомих причин.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. 
За своєю правовою природою наказ, який оспорюється прокурором в межах даної справи, є юридичною формою рішення органу виконавчої влади, який спрямований на регулюванням земельних відносин, породжує певні правові наслідки і має обов`язковий характер для суб`єктів таких відносин. Враховуючи, що на підставі оспорюваного прокурором наказу права і обов`язки виникли у ОСОБА_1 , тобто у особи, якій вони адресовані, такий наказ є актом ненормативного характеру індивідуальної дії. 
Будь-який акт державного органу може бути визнаний недійсним з підстав невідповідності такого акту вимогам чинного законодавства, визначеній законом компетенції органу, який видав цей акт, але при цьому обов`язковою умовою для визнання акту недійсним є порушення в зв`язку з його прийняттям прав та охоронюваних законом інтересів позивача. 
Статтею ст.152 Земельного кодексу України визначено, що одним із способів захисту прав на земельні ділянки є визнання недійсним рішення органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування. 
Згідно з ч.1 ст.155 Земельного кодексу України, у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним. 
Обґрунтовуючи позовні вимоги в частині визнання недійсним та скасування наказу Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області від 11.02.2016 №25-1940/14-16-сг «Про затвердження документації із землеустрою та передачі в оренду земельної ділянки» прокурор у позовній заяві вказує на те, що даний наказ не відповідає вимогам закону, порушує встановлений порядок передачі прав на земельні ділянки державної чи комунальної власності, а відтак має бути визнаний недійсним та скасований, оскільки на момент отримання ОСОБА_1 спірної земельної ділянки ним вже було створено Фермерське господарство "Маяк", для ведення якого ОСОБА_1 в 2015 році отримав земельні ділянки, а тому спірна земельна ділянка могла бути отримана лише юридичною особою (ФГ "Маяк") та виключно на земельних торгах, а не ОСОБА_1 як фізичною особою.
За змістом статті 22 ЗК України землями сільськогосподарського призначення визнаються землі, надані для виробництва сільськогосподарської продукції, здійснення сільськогосподарської науково-дослідної та навчальної діяльності, розміщення відповідної виробничої інфраструктури, у тому числі інфраструктури оптових ринків сільськогосподарської продукції, або призначені для цих цілей.
Статтею 31 ЗК України передбачено, що землі фермерського господарства можуть складатися із: земельної ділянки, що належить на праві власності фермерському господарству як юридичній особі; земельних ділянок, що належать громадянам - членам фермерського господарства на праві приватної власності; земельної ділянки, що використовується фермерським господарством на умовах оренди. Громадяни - члени фермерського господарства мають право на одержання безоплатно у власність із земель державної і комунальної власності земельних ділянок у розмірі земельної частки (паю).
Відповідно до частини першої статті 93 ЗК України право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності. Земельні ділянки можуть передаватися в оренду громадянам та юридичним особам України, іноземцям і особам без громадянства, іноземним юридичним особам, міжнародним об`єднанням і організаціям, а також іноземним державам.
За змістом статті 124 ЗК України передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними статтею 122 цього Кодексу, чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки (у разі продажу права оренди) шляхом укладення договору оренди земельної ділянки чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки.
Передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється за результатами проведення земельних торгів, крім випадків, встановлених частинами другою, третьою статті 134 цього Кодексу.
Передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, громадянам, юридичним особам, визначеним частинами другою, третьою статті 134 цього Кодексу, здійснюється в порядку, встановленому статтею 123 цього Кодексу.
Згідно з частиною другою статті 134 ЗК України не підлягають продажу на конкурентних засадах (земельних торгах), зокрема, земельні ділянки державної чи комунальної власності або права на них у разі передачі громадянам земельних ділянок для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів, для сінокосіння і випасання худоби, для городництва.
Відповідно до частин другої, третьої статті 123 ЗК України особа, зацікавлена в одержанні у користування земельної ділянки із земель державної або комунальної власності за проектом землеустрою щодо її відведення, звертається з клопотанням про надання дозволу на його розробку до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, які відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, передають у власність або користування такі земельні ділянки.
У клопотанні зазначаються орієнтовний розмір земельної ділянки та її цільове призначення. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування та розмір земельної ділянки, письмова згода землекористувача, засвідчена нотаріально (у разі вилучення земельної ділянки). Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у користування відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.
Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування в межах їх повноважень у місячний строк розглядає клопотання і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування земельної ділянки вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, а також генеральних планів населених пунктів, іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування території населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.
Отже, стаття 123 ЗК України врегульовує загальний порядок надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування в тих випадках, коли згідно із законом земельні торги не проводяться; визначає вимоги до змісту клопотання про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки; забороняє компетентним органам вимагати не передбачені цією статтею матеріали та документи; установлює загальні підстави для відмови в наданні такого дозволу.
Разом із тим відносини, пов`язані зі створенням, діяльністю та припиненням фермерських господарств, регулюються, крім положень Земельного кодексу України, положеннями Закону України від 19 червня 2003 року № 973-IV «Про фермерське господарство» (далі - Закон № 973-IV) та іншими нормативно-правовими актами України (стаття 2 цього Закону).
У спірних правовідносинах Закон № 973-IV є спеціальним нормативно-правовим актом, а Земельний кодекс України - загальним.
Відповідно до частин першої, другої статті 1 Закону № 973-IV фермерське господарство є формою підприємницької діяльності громадян із створенням юридичної особи, які виявили бажання виробляти товарну сільськогосподарську продукцію, займатися її переробкою та реалізацією з метою отримання прибутку на земельних ділянках, наданих їм для ведення фермерського господарства, відповідно до закону. Фермерське господарство може бути створене одним громадянином України або кількома громадянами України, які є родичами або членами сім`ї, відповідно до закону.
Можливість реалізації громадянином права на створення фермерського господарства безпосередньо пов`язана з наданням (передачею) йому земельних ділянок для ведення фермерського господарства, що є обов`язковою умовою для державної реєстрації фермерського господарства (стаття 8 Закону № 973-IV).
Згідно з частиною першою статті 7 Закону № 973-IV для отримання (придбання) у власність або в оренду земельної ділянки державної власності з метою ведення фермерського господарства громадяни звертаються до відповідної районної державної адміністрації. Для отримання у власність або в оренду земельної ділянки із земель комунальної власності з метою ведення фермерського господарства громадяни звертаються до місцевої ради.
У заяві зазначаються: бажаний розмір і місце розташування ділянки, кількість членів фермерського господарства та наявність у них права на безоплатне одержання земельних ділянок у власність, обґрунтування розмірів земельної ділянки з урахуванням перспектив діяльності фермерського господарства. До заяви додаються документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі.
Заяву громадянина про надання земельної ділянки у власність або в оренду районна або міська державні адміністрації або орган місцевого самоврядування розглядають у місячний строк і в разі її задоволення дають згоду на підготовку землевпорядною організацією проекту відведення земельної ділянки. Проект відведення земельної ділянки погоджується та затверджується відповідно до закону. У разі відмови органів державної влади та органів місцевого самоврядування у наданні земельної ділянки для ведення фермерського господарства питання вирішується судом (частини друга, четверта статті 7 Закону № 973-IV).
Таким чином, спеціальний Закон № 973-IV визначає обов`язкові вимоги до змісту заяви про надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства, які відрізняються від загальних вимог, передбачених статтею 123 ЗК України до змісту клопотання про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки. Зокрема, у заяві про надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства потрібно зазначити не лише бажаний розмір і місце розташування ділянки, але й обґрунтувати розміри земельної ділянки з урахуванням перспектив діяльності фермерського господарства.
Зазначені вимоги відповідають загальним принципам земельного законодавства (стаття 5 ЗК України) та меті регулювання земельних відносин у сфері діяльності фермерських господарств, яка полягає у створенні умов для реалізації ініціативи громадян щодо виробництва товарної сільськогосподарської продукції, її переробки та реалізації на внутрішньому і зовнішньому ринках, а також для забезпечення раціонального використання й охорони земель фермерських господарств, правового та соціального захисту фермерів України (преамбула Закону № 973-IV).
Отже, при вирішенні спору про правомірність надання та використання земельної ділянки для ведення фермерського господарства застосуванню підлягає порядок, визначений  статтею 7 Закону України "Про фермерське господарство"  як спеціальною щодо  статті 123 Земельного кодексу України. Такі висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 05.10.2022 у справі №922/1830/19.            
За змістом статей  1,  7,  8 Закону України "Про фермерське господарство"  заява громадянина про надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства повинна містити сукупність передбачених частиною 1  статті 7 цього Закону  відомостей і обставин. У свою чергу, розглядаючи заяву громадянина по суті, орган виконавчої влади чи місцевого самоврядування (а в разі переданого на судовий розгляд спору - суд) повинен дати оцінку обставинам і відомостям, зазначеним у заяві, перевірити доводи заявника, наведені на обґрунтування розміру земельної ділянки, з урахуванням перспектив діяльності фермерського господарства, у тому числі щодо наявності трудових і матеріальних ресурсів. За наслідками зазначеної перевірки орган державної виконавчої влади чи орган місцевого самоврядування повинен пересвідчитися в дійсності волевиявлення заявника, наявності в нього бажання створити фермерське господарство та спроможності вести господарство такого типу - виробляти товарну сільськогосподарську продукцію, займатися її переробкою та реалізацією з метою отримання прибутку на земельних ділянках, наданих для ведення фермерського господарства. Разом із тим відсутність належної перевірки, формальний підхід до вирішення заяви громадянина створює передумови для невиправданого, штучного використання процедури створення фермерського господарства як спрощеного, пільгового порядку одержання іншими приватними суб`єктами в користування земель державної чи комунальної власності поза передбаченою законом обов`язковою процедурою - без проведення земельних торгів. 
Такі правові висновки викладені у постановах Верховного Суду України від 03.02.2016 у справі №6-2902цс15, від 11.05.2016 у справі №6-2903цс15, від 18.05.2016 у справі №6-248цс16 та постановах Верховного Суду від 27.06.2018 у справі №924/863/17, від 14.11.2018 у справі №314/3881/15-ц.
Відповідно до  статті 8 Закону України «Про фермерське господарство» після одержання засновником    державного    акта    на право    власності    на    земельну    ділянку    або    укладення    договору    оренди    земельної     ділянки    та  його    державної    реєстрації    фермерське    господарство        підлягає        державній        реєстрації     у     порядку,    встановленому законом для державної реєстрації юридичних осіб.
Після державної реєстрації фермерське господарство має право на отримання додаткової земельної ділянки (ділянок), але як юридична особа, а не як громадянин з метою створення фермерського господарства в порядку, визначеному законом, на конкурентних засадах (подібні висновки викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 03.04.2019 у справі №621/2501/18, від 15.01.2020 у справі №627/1351/18).
Судом апеляційної інстанції встановлено, що звернення ОСОБА_1  04.12.2015 до Головного управління Держгеокадастру щодо отримання в користування спірної земельної ділянки було повторним, оскільки в березні 2015 року ОСОБА_1 вже скористався правом на безоплатне набуття в користування на праві оренди 8 земельних ділянок для ведення фермерського господарства за рахунок земель державної форми власності на території Чернігівської області. 
Крім цього, на час повторного звернення ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення йому земельної ділянки в оренду терміном на 7 років площею 19.0132 га для ведення фермерського господарства із земель державної власності, позивач був засновником Фермерського господарства   «Маяк» (код ЄДРПОУ 39813493), що підтверджується інформацією з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, дата та номер запису у реєстрі - 02 червня 2015 року, 10401020000000923.
Для створення зазначеного фермерського господарства ОСОБА_1 одержав в оренду наступні земельні ділянки:
- кадастровий номер 7420387500:11:000:0325, площею 11,2027 га (договір оренди від 30.03.2015, зареєстрований 30.04.2015, орендар: ОСОБА_1 ; орендодавець: Головне управління Держгеокадастру у Чернігівській області);
- кадастровий номер 7420387500:11:000:0348, площею 23,1061 га (договір оренди від 30.03.2015, зареєстрований 30.04.2015, орендар: ОСОБА_1 ; орендодавець: Головне управління Держгеокадастру у Чернігівській області);
- кадастровий номер 7420387500:07:000:0689, площею 10 га (договір оренди від 30.03.2015, зареєстрований 07.05.2015, орендар: ОСОБА_1 ; орендодавець: Головне управління Держгеокадастру у Чернігівській області);
- кадастровий номер 7420387500:07:000:0686, площею 15,2789 га (договір оренди від 30.03.2015, зареєстрований 06.05.2015, орендар: ОСОБА_1 ; орендодавець: Головне управління Держгеокадастру у Чернігівській області);
- кадастровий номер 7420387500:07:000:0687, площею 21,5766 га (договір оренди від 30.03.2015, зареєстрований 30.04.2015, орендар: ОСОБА_1 ; орендодавець: Головне управління Держгеокадастру у Чернігівській області);
- кадастровий номер 7420387500:11:000:0372, площею 10,1725 га (договір оренди від 30.03.2015, зареєстрований 08.05.2015, орендар: ОСОБА_1 ; орендодавець: Головне управління Держгеокадастру у Чернігівській області);
- кадастровий номер 7420387500:11:000:0373, площею 21,0011 га (договір оренди від 30.03.2015, зареєстрований 30.04.2015, орендар: ОСОБА_1 ; орендодавець: Головне управління Держгеокадастру у Чернігівській області);
- кадастровий номер 7420387500:11:000:0347, площею 10,1043 га (договір оренди від 30.03.2015, зареєстрований 06.05.2015, орендар: ОСОБА_1 ; орендодавець: Головне управління Держгеокадастру у Чернігівській області), що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.
Таким чином, з урахуванням вимог статей  7,  12 Закону України "Про фермерське господарство", статей  116,  118,  121,  123,  134 ЗК України  громадянин право на отримання земельної ділянки державної власності може використати один раз, додатково земельні ділянки громадянин або фермерське господарство можуть отримувати на конкурентних засадах через участі торгах, а фермерське господарство після державної реєстрації має правої отримання додаткової земельної ділянки (ділянок), але як юридична особа, а не як громадянин із метою створення фермерського господарства.
Враховуючи, що ОСОБА_1 є засновником ФГ «Маяк», який отримав земельні ділянки для створення фермерського господарства в березні 2015 р., його звернення у грудні 2015 р. до ГУ Держземагенства у Чернігівській області з заявою про відведення земельної ділянки в оренду для ведення фермерського господарства на позаконкурсній основі суперечить зазначеним правовим нормам.
Факт здійснення 09.08.2018 реєстрації Фермерського господарства "Давидок", створеного ОСОБА_1 , не спростовує вищевикладеного, оскільки така реєстрація була здійснена після звернення прокурора до суду з позовом про визнання недійсним та скасування наказу Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській від 11.02.2016 №25-1940/14-16-сг «Про затвердження документації із землеустрою та передачі в оренду земельної ділянки» та визнання недійсним договору оренди землі від 04.03.2016; крім того, не спростовує факт реалізації ОСОБА_1 свого права на безоплатне отримання земельної ділянки державної власності внаслідок чого було створено Фермерське господарство "Маяк".
За змістом статті 152 ЗК України держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування.
З огляду на викладене, враховуючи те, що судом апеляційної інстанції встановлено факт порушення передбаченої Земельним кодексом України процедури отримання ОСОБА_1 у користування земельної ділянки сільськогосподарського призначення (для ведення фермерського господарства) площею 19, 0132, яка розташована на території Рубанської сільської ради Бахмацького району Чернігівської області, позовна вимога про визнання недійсним та скасування наказу Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області від 11.02.2016 №25-1940/14-16-сг "Про затвердження документації із землеустрою та передачі в оренду земельної ділянки" є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.
Згідно зі статтею 203 Цивільного кодексу України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановлений законом та має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.
Відповідно до частини 1 статті 216 Цивільного кодексу України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю.
За змістом частини 3 статті 215 Цивільного кодексу України якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).
Оскільки судом апеляційної інстанції встановлено порушення встановленої процедури набуття права оренди на землю для створення та ведення фермерського господарства, а також те, що спірний наказ ГУ Держгеокадастру, які стали підставою для укладення між ГУ Держгеокадастру та ОСОБА_1 договору оренди землі, прийняті з порушенням Земельного кодексу України та Закону України "Про фермерське господарство", тому суд апеляційної інстанції приходить до висновку щодо задоволення позовних вимог про визнання недійсним договору оренди землі від 04.03.2016.

Мотиви прийняття або відхилення аргументів, викладених позивачем в апеляційній скарзі
Суд апеляційної інстанції зазначає, що доводи скаржника знайшли своє підтвердження.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги
Статтею 13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.
Згідно зі ст.ст. 73, 74 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Відповідно до ч. 2 ст. 86 ГПК України жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. 
Згідно з п.п. 1, 2 , 4 ч. 1 ст. 277 ГПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими. (або) резолютивної частини; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Зважаючи на вищевикладені обставини справи в їх сукупності та наявні у справі матеріали, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що позовні вимоги  підлягають задоволенню.
Таким чином, враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що рішення суду першої інстанції про задоволення позовних вимог   прийнято з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, суд першої інстанції помилково визнав встановленими недоведені обставини справи та зробив висновки, які не відповідають обставинами справи, а також неправильно застосував норми матеріального права, що згідно з п.п. 1, 2, 4 ч. 1 ст. 277 ГПК України   є підставами для скасування судового рішення першої інстанції повністю та ухвалення в апеляційному порядку нового  про задоволення позову.

Розподіл судових витрат
Пунктом 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України визначено, що у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Частиною 14  ст. 129 ГПК України визначено,  якщо суд апеляційної, касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Відтак, судовий збір за подання позовної заяви  та судовий збір з подання апеляційної скарги судом покладаються на відповідачів порівну.
Керуючись ст.ст. 124, 129-1 Конституції України, ст.ст. 8, 11, 74, 129, 240, 267-270, 275,           277, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,-
                                                  
                                                  ПОСТАНОВИВ:
1. Апеляційну скаргу Заступника прокурора Чернігівської області задовольнити.
2. Рішення Господарського суду Чернігівської області від 22.05.2019 у справі №927/89/19 скасувати.
3.           Прийняти нове, яким позов задовольнити.
4. Визнати недійсним та скасувати наказ Головного управляння Держгеокадастру у Чернігівській області від 11.02.2016 №25-1940/14-169 «Про затвердження документації із землеустрою та передачі в оренду земельної ділянки».
5. Визнати недійсним договір оренди землі від 04.03.2016 про передачу в оренду земельної ділянки, укладений між Головним управлянням Держгеокадастру у Чернігівській області та ОСОБА_1 , з кадастровим номером7420387500:11:000:0377, площею 19,0132 га розташованої на території Рубанської сільської ради Бахмацького району (зареєстрований в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 14.04.2016).
6.          Стягнути з Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області (14000,   м. Чернігів, пр.-т. Миру, 14, ідентифікаційний код 39764881) на користь прокуратури Чернігівської області ( одержувач: прокуратура Чернігівської області, р/р 3521593006008, МФО 820712, ЄДРПОУ 02910114, Державна казначейська служба України в м. Києві) 1 280 (одну тисячі двісті вісімдесят) грн 67 коп. судового збору за подання позовної заяви та 1 921 (тисячу дев`ятсот двадцять одну) грн 00 коп. судового збору за подання апеляційної скарги.
7.          Стягнути з Фермерського господарства «Маяк» (16571, Чернігівська обл., Бахмацький р-н, с. Терешиха, провулок Моложіжний, 9, ідентифікаційний код 39813493) на користь прокуратури Чернігівської області (одержувач: прокуратура Чернігівської області, р/р 3521593006008, МФО 820712, ЄДРПОУ 02910114, Державна казначейська служба України в м. Києві) 1 280 (одну тисячі двісті вісімдесят) грн 67 коп. судового збору за подання позовної заяви та 1 921 (тисячу дев`ятсот двадцять одну) грн 00 коп. судового збору за подання апеляційної скарги.
8.          Стягнути з Фермерського господарства «Давидок» (16571, Чернігівська обл., Бахмацький р-н, с. Терешиха, провулок Молодіжний 9, ідентифікаційний код 39813493) на користь прокуратури Чернігівської області (одержувач: прокуратура Чернігівської області, р/р 3521593006008, МФО 820712, ЄДРПОУ 02910114, Державна казначейська служба України в м. Києві) 1 280 (одну тисячі двісті вісімдесят) грн 67 коп. судового збору за подання позовної заяви 1 921 (тисячу дев`ятсот двадцять одну) грн 00 коп. судового збору за подання апеляційної скарги.
9.          Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.
10.          Справу №927/89/19 повернути до Господарського суду Чернігівської області.
11.          Доручити Господарському суду Чернігівської області у порядку ст.327 Господарського процесуального кодексу України видати відповідні накази.
Постанову може бути оскаржено у касаційному порядку відповідно до вимог ст.ст. 286-289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст судового рішення складено та підписано суддями - 28.06.2023.

Головуючий суддя                                                                      Т.І. Разіна 

Судді                                                                                Ю.Б. Михальська

                                                                                І.А. Іоннікова