ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Справа № 607/17664/22	Головуючий у 1-й інстанції Позняка В.М. 	
Провадження № 22-ц/817/457/23 	Доповідач - Хома М.В.	
Категорія - 	  	

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 червня 2023 року         м. Тернопіль
Тернопільський апеляційний суд в складі: 
головуючої - Хома М.В. 
суддів -  Дикун С. І., Храпак Н. М., 
секретар - Іванюта О.М. 

розглянувши у письмовому провадженні без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу Державної екологічної інспекції у Тернопільській області на рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 7 березня 2023 року, повний текст якого складено 13 березня 2023 року, ухвалене суддею Позняком В.М. у цивільній справі №607/17664/22 за позовом Державної екологічної інспекції у Тернопільській області до ОСОБА_1 про стягнення збитків, заподіяних навколишньому середовищу, 
ВСТАНОВИВ:
В червні 2022 року Державна екологічна інспекція у Тернопільській області (далі - ДЕІ у Тернопільській області) звернулась до суду із вказаним позовом, який обґрунтовано тим, що 28 травня 2020 року державним інспектором з охорони навколишнього середовища Тернопільської області Добенько О.С. було складено протокол про адміністративне правопорушення №004324, в якому зафіксовано, що ОСОБА_1 на Івачівській водоймі біля с. Івачів Горішній Тернопільського району в межах "Серетського гідрологічного заказника загальнодержавного значення" ловив рибу в нерестовий період підйомною сіткою (хваткою), виготовленою із волосіні розміром 110х110 см, вічком 9 мм, внаслідок чого впіймав 13 штук "плітки", чим грубо порушив правила рибальства та вимоги режиму Заказника, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 91 та ч. 4 ст. 85 КУпАП. Постановою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 13 серпня 2020 року №607/9333/20 ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 91, ч. 4 ст. 85 КУпАП, проте звільнено останнього від адміністративної відповідальності, відповідно до ст. 22 КУпАП, виходячи з малозначності правопорушення, обмежившись усним зауваженням.
Внаслідок порушення природоохоронного законодавства відповідачем спричинено шкоду у розмірі 1950 грн., яка розрахована відповідно до постанови КМУ від 24 липня 2013 року №541 "Про затвердження такс для обчислення розміру шкоди, заподіяної порушенням законодавства про природно-заповідний фонд".
Позивачем на адресу ОСОБА_1 було направлено вимогу щодо добровільного відшкодування шкоди у розмірі 1950 грн, проте дану вимогу було проігноровано.
Зважаючи на наведене, ДЕІ у Тернопільській області просила суд стягнути з ОСОБА_1 1950,00 грн шкоди, завданої порушенням вимог природоохоронного законодавства, шляхом перерахування даних коштів на рахунок Білецької сільської ради, а також стягнути з відповідача на користь ДЕІ у Тернопільській області сплачений судовий збір.
Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 7 березня 2023 року у задоволенні позову відмовлено. 
В апеляційній скарзі ДЕІ у Тернопільській області просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти рішення, яким позовні вимоги задовольнити. Вказує, що вина відповідача підтверджується доказами, які обґрунтовують позовні вимоги та наявні в матеріалах справи. Посилається на недотримання судом першої інстанції вимог ст. 1166 ЦК України, оскільки матеріалами справи підтверджено факт вчинення відповідачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.85 КупАП, та відповідно факт завдання шкоди.
У відзиві представник ОСОБА_1 - адвокат Кучмій М.Я. просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване рішення суду - без змін. Вказує, що ОСОБА_1 не завдано шкоди, що встановлено постановою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 13 серпня 2020 року №607/9333/20, в мотивувальній частині якої зазначено, що ОСОБА_1 шкоду від вчиненого ним правопорушення суспільним та державним інтересам, правам і свободам громадян або іншим цінностям, що охороняються законом, не заподіяв. 
Ознайомившись з матеріалами справи, доводами апеляційної скарги в її межах, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з таких підстав.
Судом встановлено, що 28 травня 2020 року державним інспектором з охорони навколишнього природного середовища Тернопільської області складено протокол про адміністративне правопорушення №004324, яким зафіксовано, що гр. ОСОБА_1 на Івачівській водоймі біля с. Івачів Горішній, Тернопільського району, в межах «Серетського гідрологічного заказника загальнодержавного значення», ловив рибу в нерестовий період підйомною сіткою (хваткою) виготовленою із волосіні розміром 110 X 110 см., вічком 9 мм., внаслідок чого впіймав 13 штук «плітки», чим грубо порушив правила рибальства та вимоги режиму Заказника, а також вимоги частини першої статті 52-1 Закону України «Про тваринний світ», частини першої статті 26 Закону України «Про природно-заповідний фонд України», абзацу 2 пункту 3.15, пункту 4.4, абзацу 5 пункту 4.14.3 «Правил любительського і спортивного рибальства», відповідальність за яке передбачена частиною першою статті 91 та частиною четвертою статті 85 КУпАП. 
Із змісту протоколу №004324 від 28 травня 2020 року вбачається, що унаслідок порушення ОСОБА_1 вимог природоохоронного законодавства державі заподіяна шкода незаконним виловом 13 штук плітки.
Постановою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 13 серпня 2020 року у справі № 607/9333/20 ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною четвертою статті 85 КУпАП, та звільнено від адміністративної відповідальності відповідно до ст. 22 КУпАП, виходячи з малозначності правопорушення, обмежившись усним зауваженням.
Відповідно до розрахунку, проведеного ДЕІ у Тернопільській області згідно з додатком №7 до постанови КМУ від 24.07.2013 року №541 "Про затвердження такс для обчислення розміру шкоди, заподіяної порушенням законодавства про природно-заповідний фонд", вартість 13 штук риби плітки (150 гривень за один екземпляр) становить 1950 грн.
10 вересня 2020 року ДЕІ у Тернопільській області на адресу ОСОБА_1 направлено вимогу про оплату 1950 грн заподіяної шкоди.
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що ДЕІ у Тернопільській області належними та допустимими доказами не доведено, що незаконним виловом риби ОСОБА_1 заподіяно збитки в розмірі 1950,00 гривень. 
При цьому, суд зіславшись на ч.6 ст. 82 ЦПК України прийшов до висновку, що постанова, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, не підтверджує факту заподіяння шкоди, а тому вказана обставина підлягає доказуванню в загальному порядку. Суд зауважив, що не спростовано пояснення відповідача, що вилучені у нього інспектором 13 рибин плітки були живими, інспектор міг повернути рибу в природне середовище. Тому оцінивши докази в їх сукупності суд прийшов до висновку, що надані позивачем доводи та докази не є достатніми для висновку, що протиправними діями ОСОБА_2 завдано шкоду навколишньому природному середовищу у розмірі, який вказує позивач.
Однак, з такими висновками суду першої інстанції погодитись не можна, оскільки суд неповно з"ясував обставини справи, висновки суду не відповідають обставинам справи, що відповідно п.п.1, 3 ч.1 ст. 376 ЦПК України є підставою для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення.
Згідно з ч.6 ст. 82 ЦПК України, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов"язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, лише в питанні, чи мали місце дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. 
Постановою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 13 серпня 2020 року у справі №607/9333/20 встановлено, що ОСОБА_1 за вказаних у протоколі №004324 від 28 травня 2020 року обставин грубо порушив правила рибальства, в межах Серетського гідрологічного заказника загальнодержавного значення ловив рибу в нерестовий період та піймав 13 штук плітки.
Отже, незаконний вилов ОСОБА_1 риби плітки у кількості 13 штук доведений вказаною постановою суду.
Відповідно до ч.1 ст.37 Закону України «Про рибне господарство, промислове рибальство та охорону водних біоресурсів» водні біоресурси, що знаходяться у внутрішніх водних об`єктах, територіальному морі, у виключній (морській) економічній зоні України, на континентальному шельфі, є об`єктами права власності Українського народу, від імені якого права власника на ці ресурси здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування у межах, визначених Конституцією України та законами України.
Згідно ст. 57 Закону України "Про тваринний світ" державний контроль у галузі охорони, використання і відтворення тваринного світу здійснюється Кабінетом Міністрів України, місцевими державними адміністраціями, сільськими, селищними, міськими радами та їх виконавчими органами, центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику із здійснення державного нагляду (контролю) у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів, центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері мисливського господарства, центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері рибного господарства, органами виконавчої влади Автономної Республіки Крим з питань охорони навколишнього природного середовища і мисливського господарства та полювання, іншими державними органами відповідно до закону.
Порядок здійснення державного контролю за охороною, використанням і відтворенням тваринного світу визначається Законом України "Про охорону навколишнього природного середовища", цим Законом, Законом України "Про мисливське господарство та полювання", іншими законодавчими актами.
Згідно ст. 68 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» порушення законодавства України про охорону навколишнього природного середовища тягне за собою встановлену цим Законом та іншим законодавством України дисциплінарну, адміністративну, цивільну і кримінальну відповідальність.
Відповідно до вимог ст. 34 Закону України «Про тваринний світ» користувачі об`єктами тваринного світу в установленому законодавством порядку зобов`язані додержуватися встановлених правил, лімітів і строків використання об`єктів тваринного світу. 
Відповідно до ч.1 ст. 63 Закону України "Про тваринний світ", порушення законодавства в галузі охорони, використання і відтворення тваринного світу тягне за собою адміністративну, цивільну і кримінальну відповідальність.
Порушеннями за вказаним Законом є, зокрема, порушення правил використання тваринного світу, незаконне вилучення об`єктів тваринного світу з природного середовища, перевищення лімітів і порушення інших встановлених законодавством вимог використання об`єктів тваринного світу.
Відповідно до ст.63 Закону України «Про тваринний світ», ч.4, ч.5 ст.68 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» підприємства, установи, організації та громадяни зобов`язані відшкодовувати шкоду, заподіяну ними внаслідок порушення законодавства в галузі охорони, використання і відтворення тваринного світу, в порядку та розмірах, встановлених законодавством України.
Згідно ст. 65 Закону України "Про природно-заповідний фонд України" розміри шкоди, заподіяної внаслідок порушення законодавства про природно-заповідний фонд, визначаються на основі кадастрової еколого-економічної оцінки включених до його складу територій та об"єктів, що проводиться відповідно до цього закону, та спеціальних такс, які затверджуються Кабінетом Міністрів України.
Постановою КМУ від 24 липня 2013 року №541 "Про затвердження такс для обчислення розміру шкоди, заподіяної порушенням законодавства про природно-заповідний фонд" затверджено такси для обчислення розміру шкоди внаслідок незаконного добування чи знищення об"єктів тваринного світу (додаток 7), зокрема, внаслідок незаконного добування або знищення плітки - 150 грн. за 1 екземпляр.
Розрахунок шкоди, заподіяної ОСОБА_1 , позивачем вірно проведено відповідно до вказаної Постанови, у розмірі 1950 грн. (150х13 = 1950 грн.)
З врахуванням встановлених судом обставин щодо доведеної вини ОСОБА_1 у незаконному вилові риби плітки 13 штук та передбаченого зазначеними нормами чинного законодавства обов"язку відшкодувати шкоду, завдану внаслідок таких незаконних дій, наявні підстави для задоволення позовних вимог.
Доводи відповідача про те, що вилучені у нього інспектором 13 рибин плітки були живими, інспектор міг повернути рибу в природне середовище, колегія суддів оцінює критично та зазначає, що вищезазначеним нормами чинного законодавства встановлено, що шкода спричиняється не виключно знищенням об"єктів тваринного світу, а також і у випадку незаконного вилучення об`єктів тваринного світу з природного середовища, незаконного добування. 
Також колегія суддів критично оцінює зазначені у відзиві на апеляційну скаргу твердження представника ОСОБА_1 - адвоката Кучмія М.Я. про те, що ОСОБА_1 не завдано шкоди, що встановлено постановою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 13 серпня 2020 року №607/9333/20, в мотивувальній частині якої зазначено, що ОСОБА_1 шкоду від вчиненого ним правопорушення суспільним та державним інтересам, правам і свободам громадян або іншим цінностям, що охороняються законом, не заподіяв. 
Звільняючи ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності на підставі ст. 22 КУпАП за малозначністю, суд врахував похилий вік ОСОБА_1 , отримання ним пенсії, те, що він раніше не притягувався до адміністративної відповідальності, та поряд з цим врахував, що внаслідок його незаконних дій не завдано шкоду суспільним та державним інтересам. Однак, як зазначено вище, постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до ч.6 ст. 82 ЦПК України має преюдиційну силу лише в питанні, чи мали місце дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Вказівка про заподіяння шкоди державі зазначена в протоколі №004324 від 28 травня 2020 року. 
За таких обставин, рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 7 березня 2023 року підлягає скасуванню із ухваленням нового рішення про задоволення позовних вимог.
У постанові від 10 січня 2019 року (справа № 541/307/17) Верховний Суд визнав обґрунтованими судові рішення судів попередніх інстанції щодо можливості стягнення спричиненої незаконним виловом риби шкоди на користь сільської ради за відповідним позовом Державної екологічної інспекції, а тому шкоду необхідно стягнути на рахунок Білецької сільської ради.
Відповідно до частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат (частина 13 статті 141 ЦПК України).
Зважаючи на те, що апеляційний суд дійшов висновку про задоволення позову, сплачений ДЕІ у Тернопільській області судовий збір за подання позовної заяви у розмірі 2481,00 грн та за подання апеляційної скарги у розмірі 3721,50 грн (разом 6202,50 грн) підлягає стягненню з ОСОБА_1 . 
На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 141, 367, 376, 382-384, 389 ЦПК України, суд апеляційної інстанції,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Державної екологічної інспекції у Тернопільській області - задовольнити.
Рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 7 березня 2023 року - скасувати.
Ухвалити нове судове рішення, яким позов Державної екологічної інспекції у Тернопільській області до ОСОБА_1 про стягнення збитків, заподіяних навколишньому середовищу - задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; ІНФОРМАЦІЯ_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) завдану порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища шкоду в сумі 1950,00 грн (одна тисяча дев`ятсот п`ятдесят гривень), яку перерахувати за реквізитами:Білецька сільська рада; одержувач ГУК у Терн.обл/тг с.Біла/24062100, ЄРДПОУ 37977599, банк отримувача Казначейство України (ел. адм. подат.) номер рахунку (IBAN) UA748999980333169331000019745, код класифікації доходів бюджету 24062100, найменування коду класифікації доходів бюджету - грошові стягнення за шкоду, заподіяну порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища внаслідок господарської та іншої діяльності, наявність відомчої ознаки - "00"Без деталізації за відомчою ознакою.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Державної екологічної інспекції у Тернопільській області (р/р UA738201720343140003000080912, ЄРДПОУ 37977693, ДКСУ м. Київ) судовий збір за подання позовної заяви у розмірі 2481,00 грн (дві тисячі чотириста вісімдесят одну гривню) та за подання апеляційної скарги у розмірі 3721,50 грн (три тисячі сімсот двадцять одна гривня та п`ятдесят копійок).
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і не підлягає оскарженню в касаційному порядку.
Повний текст постанови складено 16 червня 2023 року.

Головуюча                                                                        Хома М.В.
Судді                                                                                Дикун С.І.

                                                                               Храпак Н.М.