РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 червня 2023 року 
м. Рівне

Справа № 570/298/22
Провадження № 22-ц/4815/619/23

Рівненський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
               
головуючого судді – Шимківа С.С.,
суддів: –  Боймиструка С.В., Гордійчук С.О.
секретар судового засідання – Ковальчук Л.В.

учасники справи: 
позивач – ОСОБА_1 , 
відповідач – Рівненський відділ державної виконавчої служби у Рівненському 
районі Рівненської області Західного міжрегіонального управління 
юстиції,
– ТзОВ "Фінансова компанія "Довіра та Гарантія",
третя особа, яка не заявляє 
самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідачів:
– ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу, яка подана представником ОСОБА_1  – адвокатом Мушкеєвим Валентином Валентиновичем на рішення Рівненського районного суду Рівненської області від 07 лютого 2023 року  (ухвалене у складі судді Красовського О.О.; повний текст рішення виготовлено 15 лютого 2023 року) у справі за позовом  ОСОБА_1  до Рівненського відділу державної виконавчої служби у Рівненському районі Рівненської області Західного міжрегіонального управління юстиції, ТзОВ "Фінансова компанія "Довіра та Гарантія"; третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору – ОСОБА_2 про визнання неправомірною та скасування постанови про відкриття виконавчого провадження, визнання недійним акта та постанови про передачу майна стягувачеві в рахунок погашення боргу,-

       в с т а н о в и в :

26 січня 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Рівненського відділу державної виконавчої служби у Рівненському районі Рівненської області Західного міжрегіонального управління юстиції, ТзОВ "Фінансова компанія "Довіра та Гарантія"; третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору – ОСОБА_2 про визнання неправомірною та скасування постанови про відкриття виконавчого провадження, визнання недійним акта та постанови про передачу майна стягувачеві в рахунок погашення боргу.
Позовні вимоги обґрунтовано тим, що постанова про відкриття виконавчого провадження № 57981391 від 27 грудня 2018 р. є протиправною та такою що, підлягає скасуванню, оскільки ДВС прийняла до виконання виконавчий лист, строк пред`явлення до виконання якого вже минув. 
Представник стягувача не мав права подавати цей виконавчий лист до виконання, оскільки не мав відповідних повноважень. 
Окрім того, майно було реалізоване з порушенням встановленої процедури. Зважаючи на численні порушення зі сторони стягувача позивач звернувся до суду для захисту своїх прав. 
Просив суд: визнати неправомірною та скасування постанови Рівненського відділу ДВС у Рівненському районі Рівненської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) від 27 грудня 2018 року про відкриття виконавчого провадження № 5798191;
визнання недійним акта та постанови про передачу майна стягувачеві в рахунок погашення боргу від 25.11.2021 року, винесені Рівненським відділом ДВС у Рівненському районі Рівненскої області Західного міжрегіонального управління Міністервства юстиції (м. Львів) в ході здійснення виконавчого провадження № 57981391 про передачу у власність ТОВ "ФК Довіра та гарантія" житловий будинок з надвірними будівлями, площею 78,1 м.кв. та земельну ділянку, кадастровий номер 5624655300:01:001:0514 за адресою: АДРЕСА_1 ;
вирішити питання розподілу судових витрат.
Рішенням Рівненського районного суду Рівненської області від 07 лютого 2023 року у задоволенні позову  ОСОБА_1 до Рівненського відділу державної виконавчої служби у Рівненському районі Рівненської області Західного міжрегіонального управління юстиції, ТзОВ "Фінансова компанія "Довіра та Гарантія"; третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору – ОСОБА_2  про визнання неправомірною та скасування постанови про відкриття виконавчого провадження, визнання недійним акта та постанови про передачу майна стягувачеві в рахунок погашення боргу – відмовлено.
Рішення мотивовано тим, що позивачем під час розгляду справи не доведено, що зазначені ним порушення вплинули на результат електронних торгів, а також не доведено обставин, які б свідчили про порушення його прав і законних інтересів при проведенні електронних торгів.
Не погоджуючись із рішенням місцевого суду, представник ОСОБА_1 – адвокат Мушкеєв В.В. оскаржив його в апеляційному порядку.
У поданій апеляційній скарзі ОСОБА_3 вказує, що матеріали виконавчого провадження №57981391 не містять жодного документа, який би підтверджував факт обізнаності позивача про наявне виконавче провадження, винесення відповідних постанов та вчинення виконавчих дій.
Таким чином є обґрунтована підстава вважати що дії органу виконавчої служби є протиправними, а постанова про відкриття виконавчого провадження №57981391 від 27 грудня 2018р. такою що підлягає скасуванню.
У діях Рівненського відділу державної виконавчої служби у Рівненському районі Рівненської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Львів) наявні суттєві порушення чинного законодавства зокрема вимог ЗУ "Про виконавче провадження".
Заява про відкриття виконавчого провадження подана особою яка не мала на це відповідних повноважень. Матеріали виконавчого провадження містять нотаріально посвідчену довіреність на ім`я ОСОБА_4 видану строком до 31 грудня 2011 року. Тобто ОСОБА_4 вже повних сім років не був уповноваженим на подання жодних заяв до органів виконавчої служби від імені ПАТ "УкрСиббанк".
Заява про відкриття виконавчого провадження подана особою, яка 08 грудня 2011 року втратило право на пред`явлення виконавчого листа до виконання у зв`язку з відступленням права вимоги за кредитним договором.
Виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, на момент його пред`явлення втратив свою чинність. 
Зі змісту виконавчого листа Рівненського міського суду в справі №2-458/10 виданого 13 грудня 2010 року строком пред`явлення до виконання - до 11 жовтня 2013 року. 
Перебіг строку не переривався та не поновлювався, про що свідчить відсутність відміток на самому виконавчому документі.
При визначені вартості майна на яке звернуто стягнення проігноровані вимоги ст. 57 Закону України "Про виконавче провадження" щодо того, що визначення вартості майна боржника здійснюється за взаємною згодою сторонами виконавчого провадження, та повідомлення про результати проведеної оцінки.
На підставі викладеного у позивача є достатні правові підстави просити суд скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження №57981391, винесену 27 грудня 2018 року та скасування заходів спрямованих на таке примусове виконання рішення: акту та постанова про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу від 25.11.2021 року, що складені Рівненським ВДВС Рівненського району в ході здійснення виконавчого провадження про передачу у власність ТзОВ "ФК Довіра та гарантія" житлового будинку з надвірними будівлями загальною площею 78.1 м.кв. та земельної ділянки, кадастровий номер 5624655300:01:001:0514 за адресою АДРЕСА_1 . 
Просить суд скасувати оскражуване рішення та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити.
На призначений час сторони в судове засідання не з"явилися. Вони були належним чином повідомлені про день, час та місце розгляду справи. Їх неяка не перешкоджає судовому розгляду.
Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, виходячи з наступного.
Судом встановлено, що 22.10.2007 р. між АКІБ «УкрСиббанк» та позивачем було укладено договір про надання споживчого кредиту № 11238718000, відповідно до умов якого банк надав кредит в іноземній валюті строком користування кредитними коштами до 20.10.2037р. Для забезпечення виконання зобов`язань було укладено договір іпотеки № 67786, посвідчений 22.10.2007 р. приватним нотаріусом Рівненського районного нотаріального округу Шпинтою А.Є., зареєстрований в реєстрі за № 2127. Відповідно до договору іпотеки, предметом іпотеки є нерухоме майно: двокімнатна квартира, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 .
На підставі рішення Рівненського районного суду Рівненської області у справі № 2-458/10 від 30.09.2010р. було вирішено стягнути на користь АКІБ «УкрСиббанк» заборгованість у загальному розмірі 300546 грн. 89 коп. солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 . Рішення суду набрало законної сили 13 грудня 2010 року. На виконання рішення суду ПАТ "УкрСиббанк" 13 грудня 2010 року було видано виконавчий лист.
На підставі заяви представника ПАТ «УкрСиббанк» 27 грудня 2018 року було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 57981391 та розпочато вчинення низки виконавчих дій. В цей же день винесено постанову про стягнення виконавчого збору. Стягувачем зазначено ПАТ «УкрСиббанк».
05.06.2019р. ТзОВ «ФК Довіра та гарантія» звернулося до Рівненського ВДВС Рівненського району з заявою про заміну сторони виконавчого провадження № 57981391 – з АКІБ «УкрСиббанк» на ТзОВ «ФК Довіра та гарантія» на підставі ухвали Рівненського районного суду Рівненської області від 22 квітня 2019 року (справи № 570/4222/18).
01.04.2021 року на підставі постанови про опис та арешт майна боржника було здійснено опис житлового будинку з надвірними будівлями загальною площею 78,1 м.кв. та земельної ділянки кадастровий номер 5624655300:01:001:0514 за адресою: АДРЕСА_1 . Згідно акту опису описане майно передане на зберігання ОСОБА_1 та зазначено, що копію постанови направлено рекомендованим листом.
22.04.2021р. було призначено підприємство громадської організації інвалідів "Центр економіко-правового забезпечення" для проведення оцінки за регульованими цінами, оцінки нерухомого майна, якому доручено проведення оцінки вартості житлового будинку з надвірними будівлями загальною площею 78,1 м.кв. та земельної ділянку кадастровий номер 5624655300:01:001:0514 за адресою: АДРЕСА_1 .
26.05.2021 року було проведено оцінку зазначеного майна та відповідно висновку визначена вартість у розмірі 419 847 грн. База оцінки визначена як ринкова за порівняльним підходом. До оцінки долучено фотоматеріали, які складаються з двох фотокарток загального вигляду будинку.
25.11.2021 року Рівненським відділом ДВС винесено постанову про передачу стягувачу у рахунок погашення боргу зазначеного майна у зв`язку з тим, що під час проведення торгів від жодного учасника не надійшла цінова пропозиція, складено протокол № 554056 від 20.09.2021 р. (лот №492812). В цей же день 25.11.2021 р. складено та затверджено Акт про передачу майна стягувану у рахунок погашення боргу.
За змістом ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
За змістом ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених ЦПК України випадках.
Відповідно до ч.1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Способами захисту цивільних прав та інтересів відповідно до ч. 2 ст. 16 ЦК України можуть бути: визнання права, визнання правочину не дійсним, припинення дії, яка порушує право, відновлення становища, яке існувало до порушення, примусове виконання обов`язку в натурі, зміна правовідношення, припинення правовідношення, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, відшкодування моральної (немайнової) шкоди, визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади або органу місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.
Порядок визначення способу захисту, який суд може застосувати, здійснюючи правосуддя встановлено у ст. 5 ЦПК України.
При визначенні способу захисту у відповідності до вказаної норми слід враховувати положення ч. 1 ст. 13, п. 4 ч. 3 ст. 175 ЦПК України, відповідно до яких спосіб захисту, який може застосувати суд при вирішенні справи, обирає позивач, у зв"язку з чим, суд позбавлений можливості на власний розсуд обирати і захищати права позивача у спосіб, який останній не просить застосувати.
За загальним правилом суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних і юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
Зазначене слід розуміти так, що суд захищає права, свободи та інтереси осіб у спосіб, який прямо передбачений нормою матеріального права або договором.
При цьому, позивач, обираючи спосіб захисту, який він просить суд застосувати для захисту його прав, свобод чи інтересів, може скористатися можливістю вибору між декількома способами захисту (передбаченому законом або договором), якщо це не заборонено законом.
Якщо ж законом або договором не передбачено ефективного способу захисту, який би ефективно захищав права, свободи чи інтереси позивача, суд може захистити їх у спосіб, що не суперечить закону.
Вказане з урахуванням положень ч.1 ст. 2 ЦПК України означає, що спосіб захисту, який позивач може обрати, а суд застосувати при здійсненні судочинства у будь-якому випадку має бути ефективним, тобто таким, що відповідає змісту порушеного права, характеру його порушення та наслідкам, спричиненим цим порушенням, дозволяє забезпечити реальне поновлення у порушених правах.
Тому, обираючи спосіб захисту, позивач повинен перевірити, чи не передбачає закон або договір ефективного способу захисту.
Якщо такий спосіб захисту законом або договором передбачено, позивач повинен обрати саме такий спосіб.
Якщо у такому випадку позивач обрав інший спосіб захисту суд має відмовити у задоволенні позову, крім випадку, коли з урахуванням положень ч.2 ст. 5 ЦПК України, дійде висновку про те, що обраний позивачем спосіб захисту спроможний більш ефективно захистити порушення права, свободи чи інтереси особи, але за умови, що такий спосіб захисту є адекватним обставинам справи.
Суд не має визначати ефективний спосіб захисту права замість позивача, тобто виходити за межі позовних вимог у випадку, якщо обраний позивачем спосіб захисту права не є ефективним.
Тобто, саме на позивача покладено обов`язок у позовній заяві викласти обставини, якими він обґрунтовує свої вимоги, зазначити докази, що підтверджують вказані обставини, а також вказати правові підстави позову, а суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, при розгляді справи повинен надати правильну правову кваліфікацію відносинам сторін, виходячи з фактів установлених під час розгляду справи, і не застосовує самостійно для прийняття рішення ті норми матеріального і процесуального права, предметом регулювання яких є відповідні правовідносини, якщо позивач не обґрунтовує ними свої вимоги з наданням відповідних доказів, і застосування цих норм призводить до зміни предмета позову або обраного способу захисту прав та інтересів.
       З матеріалів справи вбачається, що позивач звернувся до суду в порядку позовного провадження з вимогами, якими просить визнати незаконними рішення державного виконавця, а саме: постанову про відкриття виконавчого провадження від 27.12.2018 року, акт та постанову про передачу майна стягувану в рахунок погашення боргу від 25.11.2021 року, що є невірно обраним способом захисту.
Заявлені позивачем вимоги не підлягають розгляду в порядку позовного провадження, оскільки законом для них передбачений інший порядок судового захисту, а саме оскарження боржником рішення, дій чи бездіяльності державного виконавця або приватного виконавця в порядку, передбаченому розділу VII ЦПК України та Закону України "Про виконавче провадження", шляхом подання відповідної скарги у строки, визначені ст. 449 ЦПК України, які у разі пропуску можуть бути поновлені.
Обрання позивачем неналежного способу захисту своїх прав є самостійною підставою для відмови в позові (пункт 52 постанови Великої Палати Верховного Суду від 02 лютого 2021 року у справі № 925/642/19).
Установивши дійсні обставини справи, суд першої інстанції дав належну оцінку зібраним доказам, правильно застосував норми матеріального права, не допустив порушень норм процесуального права, які призвели б до неправильного вирішення спору та дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позову.
Підстав для скасування ухваленого у справі судового рішення та задоволення поданої апеляційної скарги, виходячи з меж її доводів, апеляційний суд не вбачає, оскільки ці доводи правильності зробленого судом першої інстанції висновку не спростовують.
Керуючись ст.ст. 367, 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, Рівненський апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу, яка подана представником ОСОБА_1  – адвокатом Мушкеєвим Валентином Валентиновичем залишити без задоволення, а рішення Рівненського районного суду Рівненської області від 07 лютого 2023 року - без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне судове рішення не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.
Повний текст постанови виготовлено 16 червня 2023 року.

Головуючий суддя                                         Шимків С.С.

Судді:                                                                 Боймиструк С.В.
                
                Гордійчук С.О.