КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
                            
      Єдиний унікальний номер справи: 357/13389/21     Головуючий у суді першої інстанції: Осаулов А.А.
       Номер провадження: 22-ц/824/919/2023                     Доповідач у суді апеляційної інстанції: Коцюрба О.П.

 
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М     У К Р А Ї Н И 
 
21 березня 2023 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
 
головуючого - Коцюрби О.П.,
суддів: Білич І.М., Слюсар Т.А.,
при секретарі - Качалабі О.О.,
 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Васильківського міськрайонного суду Київської області від                           02 вересня 2022 року про залишення позову без розгляду у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу, - 
 
В С Т А Н О В И В:
 
У Васильківський міськрайонний суд Київської області звернувся  ОСОБА_1 (далі - позивач) з позовом  до ОСОБА_2 (далі - відповідач) про стягнення боргу, у якому просив стягнути з відповідача борг за договором розписки у сумі 10 000 доларів США. Вирішити питання розподілу судових витрат.
Ухвалою Васильківського міськрайонного суду Київської області від                   02 вересня 2022 року позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу залишено без розгляду на підставі п. 9 ч. 1 ст. 257 ЦПК України.
Не погоджуючись із ухвалою суду першої інстанції, ОСОБА_1   оскаржив її в апеляційному порядку. В апеляційній скарзі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, просив ухвалу Васильківського міськрайонного суду Київської області від                          02 вересня 2022 року скасувати, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Наданим процесуальним законом правом подати відзив на апеляційну скаргу, ОСОБА_2 не скористалась. 
Суд апеляційної інстанції. перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог  апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. 
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повного і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Постановляючи ухвалу про залишення позовної заяви ОСОБА_1 без розгляду, суд першої інстанції керувався п. 9 ч. 1 ст. 257 ЦПК України, так як позивач без поважних причин не подав витребуваний судом доказ, необхідний для вирішення спору.
Однак, апеляційний суд не погоджується з такими з висновками суду першої інстанції з наступних підстав.
Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом про стягнення боргу за договорами позики.
Ухвалою Васильківського міськрайонного суду Київської області від                   27 квітня 2022 року відкрито провадження у справі.
Ухвалою Васильківського міськрайонного суду Київської області від                   09 червня 2022 року, витребувано у ОСОБА_1 оригінал розписки ОСОБА_2 від 21 вересня 2020 року.
Статтею 84 ЦПК України встановлено порядок витребування доказів.
Відповідно до ч.ч. 1, 3, 7 ст. 84 ЦПК України учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом. Таке клопотання повинно бути подане в строк, зазначений у частинах другій та третій статті 83 цього Кодексу.
У разі задоволення клопотання, суд своєю ухвалою витребовує відповідні докази. Особи, які не мають можливості подати доказ, який витребовує суд, або не мають можливості подати такий доказ у встановлені строки, зобов`язані повідомити про це суд із зазначенням причин протягом п`яти днів з дня вручення ухвали.
Пунктом 10 ч. 2 ст. 84 ЦПК України передбачено, що  у разі неподання учасником справи з неповажних причин або без повідомлення причин доказів, витребуваних судом, суд залежно від того, яка особа ухиляється від їх подання, а також яке значення мають ці докази, може визнати обставину, для з`ясування якої витребовувався доказ, або відмовити у його визнанні, або може здійснити розгляд справи за наявними в ній доказами, або, у разі неподання таких доказів позивачем, - також залишити позовну заяву без розгляду.
У п. 9 ч.. 1 ст. 257 ЦПК України вказано, що суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо позивач без поважних причин не подав витребувані судом докази, необхідні для вирішення спору.
Системний аналіз положень зазначених норм процесуального права дозволяє дійти до висновку про те, що залишення позову без розгляду у випадку неподання учасником справи з неповажних причин або без повідомлення причин неподання доказів може бути за умови з`ясування питання яке значення мають ці докази, при цьому суд має процесуальні підстави для визнання обставини, для з`ясування якої витребовувався доказ, або для відмови у визнанні, або може здійснити розгляд справи за наявними в ній доказами.
Положення ч. 10 ст. 84 ЦПК України містять альтернативні варіанти дій суду першої інстанції в разі ухилення від виконання учасником справи вимог щодо надання доказів, а залишення позову без розгляду є лише одним з них і може застосовуватися тільки в разі неможливості здійснення судом розгляду справи за відсутності таких доказів.
Тлумачення пункту 9 частини першої статті 257 ЦПК України свідчить, що його необхідно застосовувати у взаємозв`язку із положеннями частин                7-10 статті 84 ЦПК України.
Вказане відповідає правовим висновкам Верховного Суду, викладеними у постанові від 13 лютого 2019 року у справі № 592/10368/16-ц (провадження № 61-35703св18) та у постанові від 18 грудня 2019 року у справі № 560/904/15-ц (провадження № 61-40688св18).
Таким чином, постановляючи ухвалу про залишення позову без розгляду з посиланням на пункт 9 ч. 1 с. 257 ЦПК України, суд першої інстанції належним чином не з`ясував причини неподання витребуваних доказів, не зазначив у чому полягають перешкоди для вирішення спору за наявними в справі письмовими доказами, при цьому судом першої інстанції також залишено поза увагою вимоги частини 8 статті 84 ЦПК України щодо розгляду питання про застосування заходів процесуального примусу до позивача у разі неповідомлення суду про неможливість подати докази, витребувані судом, або визнання причин неподання витребуваних доказів неповажними.
З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги заслуговують на увагу, а тому, оскаржувана ухвала підлягає скасуванню на підставі ст. 379 ЦПК України як така, що постановлена з недотриманням норм процесуального права, яке призвело до постановлення передчасної ухвали, з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Керуючись ст.ст. 257, 374, 379, 381, 382, 383,ю 384 ЦПК України, апеляційний суд, - 
 
П О С Т А Н О В И В:
 
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.
Ухвалу Васильківського міськрайонного суду Київської області від                   02 вересня 2022 року скасувати, справу направити до суду першої інстанції  для продовження розгляду.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий:                                                                   О.П. Коцюрба
 
Судді:                                                                                 І.М. Білич 
 
                                                                                           Т.А. Слюсар