справа № 369/8785/22
головуючий у суді І інстанції Волчко А.Я.
провадження № 22-ц/824/5380/2023
суддя-доповідач у суді ІІ інстанції Мостова Г.І.

ПОСТАНОВА
Іменем   України
 
10 травня 2023 року                                                                        м. Київ
 
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
судді-доповідача Мостової Г.І., 
суддів: Березовенко Р.В., Лапчевської О.Ф.,
розглянувши у порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Києво-Святошинського районного суду міста Києва від 23 грудня 2022 року 
у справі за заявою ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на дитину, -
в с т а н о в и в :
У вересні 2022 року ОСОБА_1 звернулася до Києво-Святошинського районного суду міста Києва із заявою про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на дитину.
Ухвалою Києво-Святошинського районного суду міста Києва від 23 грудня 2022 року відмовлено у видачі судового наказу за заявою ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення аліментів на дитину з ОСОБА_2 .
Ухвала мотивована тим, що до заяви про видачу судового наказу не долучено будь-яких доказів, що підтверджують факт сумісного проживання заявника з малолітнім сином та перебування останнього на її утриманні.
 
Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, у якій просить скасувати ухвалу Києво-Святошинського районного суду міста Києва від 23 грудня 2022 року та направити справу для повторного розгляду до суду першої інстанції.
Апеляційна скарга мотивована тим, що частиною 3 статті 163 ЦПК України, якою визначено перелік документів, які мають бути надані до судового наказу, не передбачено надання заявником документів, що підтверджують факт її сумісного проживання з дитиною та перебування дитини на її утриманні.
Боржник, повідомлений належним чином, у визначений ухвалою суду строк, не скористався процесуальним правом на подання відзиву на апеляційну скаргу, заперечень щодо змісту та вимог апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції не направив.
Відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду судового рішення суду першої інстанції  відповідно до частини 3 статті 360 ЦПК України.
За змістом частини 13 статті 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Відповідно до частини 1 статті 369 ЦПК України апеляційні скарги наухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37-40 частини 1 статті 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Частиною 1 статті 367 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції межах доводів та вимог апеляційної скарги.
 
Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про таке.
Встановлено, що 15 вересня 2022 року до Києво-Святошинського районного суду міста Києва надійшла заява  ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на дитину (а.с. 1-3).
До указаної заяви додано: копія свідоцтва про народження ОСОБА_3 (а.с. 4), копія свідоцтва про шлюб ОСОБА_2 та ОСОБА_1 (а.с. 3), копія заочного рішення Зарічного районного суду міста Суми від 09 грудня 2019 року про розірвання шлюбу ОСОБА_2 та ОСОБА_1 (а.с. 6), копії паспортів громадян України ОСОБА_2 та ОСОБА_1 (а.с. 7-9), копія ордеру про надання правничої (правової) допомоги (а.с. 10).
Відповідно до частини 1 статті 160 ЦПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу.
Пунктом 4 частини 1 статті 161 ЦПК України визначено, що судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, якщо ця вимога не пов`язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб.
Вимоги до форми та змісту заяви про видачу судового наказу визначені статтею 163 ЦПК України.
Частиною 3 статті 163 ЦПК України визначено, що до заяви про видачу судового наказу додаються: 1) документ, що підтверджує сплату судового збору; 2) документ, що підтверджує повноваження представника, якщо заява підписана представником заявника; 3) копія договору, укладеного в письмовій (в тому числі електронній) формі, за яким пред`явлено вимоги про стягнення грошової заборгованості; 4) інші документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.
Відповідно до частини 2 статті 160 ЦПК України визначено, що із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги, а також органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.
Згідно з частиною 5 статті 183 СК України той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину.
Тобто правом звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів наділений той з батьків дитини, з яким проживає дитина.
Однак, заявником не виконано вимоги пункту 5 частини 2 та пункту 4 частини 3 статті 163 ЦПК України, а саме: не надано доказів на підтвердження сумісного проживання матері з дитиною (довідку про склад сім`ї за місцем проживання з дитиною (її реєстрації), на підтвердження факту проживання дитини саме з цим із батьків).
Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 165 ЦПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заява подана з порушеннями вимог статті 163 цього Кодексу.
Враховуючи вищевикладене, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції та вважає, що наявні підстави, передбачені пунктом 1 частини 1 статті 165 ЦПК України, для відмови у видачі судового наказу, оскільки заявником не подано до заяви про видачу судового наказу будь-яких доказів, що підтверджують факт сумісного проживання з неповнолітнім сином.
Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують.
Відповідно до статті 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
 
Додатково апеляційний суд роз`яснює, що відповідно до частини 1 статті 166 ЦПК України встановлено, що відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктом 1 частини 1 статті 165 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків, а тому заявник не позбавлена права повторно звернутись до суду із заявою про видачу судового наказу.
Керуючись статтями 367, 369, 374, 375, 381-384, 389 ЦПК України, суд, -
п о с т а н о в и в :
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
Ухвалу Києво-Святошинського районного суду міста Києва від 23 грудня 2022 року залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених  пунктом  2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Головуючий                                                              Г.І. Мостова
 
Судді                                                                                              Р.В. Березовенко
 
                                                                                              О.Ф.Лапчевська